187 



A JEGENYEFENYŐ ÚJ ROVARELLENSÉGE.* 

 Irta dr. Horváth Géza. 



— Két táblával és a szövegbe nyomott két képpel. — 



Az 1893-ik év nyarán Garlatht Kálmán m. k. erdőigazgató úrtól azt 

 az értesítést vettem, hogy Modrus-Fiume vármegyében a sziklás Karszt 

 egyik pontján a jegenyefenyők tülevelei valami 250 holdnyi területen töme- 

 gesen elszáradtak, megvörösödtek és részben lehullottak. E beteges tüne- 

 mény okát ott eleinte a fagynak, majd a Hysterium nervisequium nevű 

 élősdi gombának tulajdonították. 



Minthogy Garlathy igazgató úr néhány ilyen beteges fenyőágat is 

 szíves volt nekem átadni, már felületes vizsgálatukból meggyőződhettem, 

 hogy a jelzett kóros tünetek nem származtak sem a fagytól, sem az említett 

 élősdi gombától, hanem valami rovartól, mely a tülevelek belsejét kirágta. 

 Az elszáradt és megvörösödött, illetőleg megbarnult tülevelek ugyanis belül 

 mind ki voltak rágva ; mindeniken egy-egy kis kerek lyuk mutatta azt a 

 helyet, a melyen a kár okozója a megrongált tűlevelet elhagyta. Maga a 

 kártevő azonban sem a kirágott tűlevelekben, sem az illető fenyőágakon 

 sehol sem volt található. 



Már régebben ismeretes dolog, hogy a fenyőfák tűle veiéinek belsejé- 

 ben több apró molypille, és pedig sodrópille (Tortricida) hernyója szokott 

 élni. De hogy a jelen esetben melyik faj volt a tettes, azt csak tüzetesebb 

 helyszíni vizsgálat alapján lehetett eldönteni. 



Ez oknál fogva 1893 szeptember végén a helyszínére utaztam. A meg- 

 támadott erdőrész az Ogulintól a tengermelléki Noviig vezető államút 

 mentén Novitól 18 kilométernyire a Breze házcsoport mellett fekszik 

 790 — 1140 méternyi magasságban a tenger színe felett és Novi-Zagon 

 úrbéres vagyonközség tulajdonát képezi, de a kincstári erdőkkel közvetet- 

 lenül összefügg. Az átlag 80 éves és 0*7 záródású erdő Vio részben jegenye- 

 fenyőből és Vio részben bükkből áll ; itt-ott szórványosan egyes lúczfenyők 

 és juharok is előfordulnak benne. Távolról az egész megtámadott erdőrész 

 barnásvörösnek látszott, mintha a jegenyefenyőkön egyetlen egy ép és egész- 



* Előadatott a M. T. Akadémia Ill-ik osztályának 1896 február 17-én tartott 

 ülésén. 



