188 



séges tűlevél sem lett volna. Közelebbről megtekintve azonban kitűnt, 

 hogy a tűlevelek csak a jegenyefenyők csúcsa felé, körülbelől a fák felső 

 negyedrészén voltak tömegesen megtámadva, illetőleg kirágva és elszá- 

 radva. 



PoLACEK Káeoly kincstári erdész, ki a bajt e helyen legelőször észre- 

 vette, s a ki további vizsgálataimban is mindig ügybuzgón támogatott, azt 

 tapasztalta, hogy a tűlevelek tömeges elszáradása körülbelől július 20-ig 

 folyvást nagyobb mérveket öltött, azontúl azonban lassanként megszűnt s 

 e helyett az elszáradt tűlevelek hullása kezdődött. A levélhullás végre odáig 

 ment, hogy szeptember végén, mikor a helyszínén jártam, a megtámadott 

 fák felső részei már meglehetős kopaszon állottak. Különösen feltűnő volt 

 ez az uralkodó magasabb fákon, míg az elnyomott vagy fiatalabb fák tű- 

 levelei a csúcson is majdnem érintetlenek voltak. A szabadon álló fiatal 

 fák csúcsa azonban szintén csak oly erősen volt megtámadva, illetőleg meg- 

 kopaszodva, mint az idősebb fáké. 



A mi a kártevő rovar fajának megállapítását illeti, erre nézve legelső 

 útbaigazításul szolgált az a megfigyelésem, hogy a megtámadott jegenye- 

 fenyők (Abies pectinata) között itt-ott előforduló egyes lúczfenyők (Picea 

 excelsa) kivétel nélkül mind tökéletesen épek és sértetlenek voltak. A kár 

 okozója e szerint okvetetlenül csak oly rovarfaj lehetett, mely kizárólag a 

 jegenyefenyőn él. Nem volt tehát semmi esetre sem a Graph olitha tedella 

 Cl. (comitana Schiff.), melynek hernyója a lúczfenyő tűleveleiben él, né- 

 mely szerzőnek (nyilván téves) állítása szerint azonban néha jegenyefenyőn 

 is előfordul. 



Tovább kutatva a tettes után, reá akadtam nemsokára apró bábjaira, 

 melyek nagy mennyiségben voltak a lehullott tű- és lomblevelekből álló 

 erdei alom és moh közé beágyazva. Ez szintén a mellett bizonyított, hogy 

 a kérdéses rovar csakugyan nem lehet a Grapholitha tedella, mert ez ilyen- 

 kor — szeptemberben — még hernyóstádiumban van, sőt így tölti a telet 

 is és csak a következő év tavaszán szokott bebábozódni. 



Addig még csak egy oly sodrópille volt ismeretes, a melynek hernyói 

 kizárólag a jegenyefenyő tűleveleinek belsejében élnek; ez a Grapholüa 

 proximana H.-Sch, {distindana Staint.). Azért majdnem biztosra vettem, 

 hogy a talajtakaró alomban telelő apró bábokból a következő évben ez a 

 sodrópille fog kikelni. 



A magammal hozott bábokból, melyeket télen át egy fűtetlen helyi- 

 ségben tartottam, 1894-ben már márczius 31-én kezdtek a kis pillék kikelni. 

 De e pillék sehogy sem egyeztek a Grapholitha proximana leírásaival. 

 Tökéletesen megegyeztek azonban avval a leírással és ábrával, melyet 

 Hekkich-Schäffee a Steganoptycha ahiegana Dup, nevű sodrópilléről 

 közölt. 



Minthogy ez utóbbinak életmódja és fejlődési viszonyai még merőben 



