192 



A pete. 



A megtermékenyített nőstény tavaszszal a régi (tavalyi) tűlevelek tő- 

 felének felső lapjára és pedig a hosszában végig futó barázdába tojja le- 

 petéit. Ezt úgy a fogságban tartott példányoknál, mint a szabadban egy- 

 aránt megfigyeltem. Csak elvétve akadunk néha egy-egy petére a tűlevelek 

 terminális felén vagy azoknak alsó lapján is. 



A legtöbb petét találjuk mindig a napnak és világosságnak kitett felső 

 és külső ágak és ágvégek tűlevelein. Egy-egy tűlevelen átlag 4 — ^5 pete van 

 elhelyezve, néha több, néha kevesebb; a maximum egy tűlevelen átlag 

 10 — 12 pete. A peték a tűlevél közepén futó barázdában egy sorban állanak 

 egymástól hol kisebb, hol nagyobb távolságra (V. tábla 2. ábra és VI. tábla 

 1. ábra), de gyakran össze is érnek s egymást részben fedik (VI. tábla 2. ábra). 



A pete alakja a rovarpeték megszokott rendes alakjaitól egészen 

 elütő, t. i. lapos lepényalakú, elliptikus, mintegy ^k mill, hosszú és ^/a mill. 

 széles. Eleinte majdnem színtelen, de az embryo fejlődésével lépést tartva, 

 nemsokára megfehéredik és végre szennyes sárgává válik. E színváltozás- 

 ban nem vesz részt a petének szorosan a tűlevél felületéhez simuló kes- 

 keny karimája, mely mindig fehér vagyis helyesebben : átlátszó és színtelen 

 marad. A pete felülete igen gyengén domború, kissé fénylő és bizonyos 

 irányban nézve némi szivárványszíneket játszik. Ez a színjáték onnan 

 származik, hogy a vékony petehéj felülete, mely szabad szemmel nézve 

 egészen simának látszik, tulajdonképen igen finom és csak mikroszkópi 

 nagyítással látható reczézettel van borítva. A finom reczézet (VI. tábla 

 3. ábra) szabálytalan, 5 — 6 szögű sejteket alkot, melyeknek belső terecskéi 

 igen gyengén ripacsosak. 



Ha a hernyó a petéből kibúvik, az üres petehéj mint valami finom 

 vékony átlátszó, hártyaszerű és gyöngyházfényű kis pikkely marad ott a 

 tűlevelen. 



A hernyó. 



A fiatal hernyócska, mely mindig úgy búvik ki a petéből, hogy fejével 

 a tűlevél csúcsa felé van fordulva, alig 1 mill, hosszú, sárga színű; szőrö- 

 zete- fehéres és igen gyér. Feje fekete és szélesebb mint testének többi 

 részei. Első mellkasi gyűrűje keskenyebb mint a fej, de szélesebb mint a 

 többi gyűrű, felül szürkésbarna, csak elülső szegélye sárga. 



Az első vedlés után a hernyónak ez a színe és alakja megváltozik.- 

 Ekkor a hernyó felveszi azt a színét és alakját, melyet aztán tökéletes fej-- 

 lettségéig, vagyis egész bábbá alakulásáig megtart. 



