196 



A hernyó a tűlevél megfelelő oldalán legelőször a csúcs felé halad 

 Tágasával, aztán a csúcstól hol kisebb, hol nagyobb távolságban egyszerre 

 átcsap a tűlevél másik felére s abban visszafelé a tűlevél töve felé halad. 

 Általában igen mozgékony és nagyon szereti a tisztaságot. Nem tűri, hogy 

 ürüléke benn maradjon a kirágott üregben, hanem azonnal gondosan ki- 

 takarítja belőle. Azért ürülékét, mely barnássárga finom szemecskékből áll, 

 nem igen láthatjuk soha sem akirágott üreg belsejében, hanem mindig azon 

 kívül, vagy a tűlevelek tövén vagy a hajtások kérgén. 



Az egyes tűlevelek károsítása igen különböző fokú lehet. Míg egye- 

 seknek majdnem egész belseje fel van emésztve, addig mások csak félig 

 vagy még annál is csekélyebb mértékben vannak kirágva. De állandó sza- 

 bály, hogy a rágás a tűlevélnek mind a két oldalfelén egyenlő hosszúságra 

 terjed. A hernyó az egészen kirágott vagy valami okból megunt tűlevelet 

 Tendesen ugyanazon a lyukon hagyja el, a melyen magát befúrta. Kivéte- 

 lesen azonban néha a csúcshoz közel egy második lyukon távozik. (VI. tábla 

 5. ábra.) 



Ha a hernyó egy tűlevéllel elkészült s azt elhagyja, akkor vagy a leg- 

 közelebbi szomszéd tűlevelet támadja meg és azt 2 — 3 más szomszéd tű- 

 levéllel együtt mindenekelőtt az előbbihez szövi-fonja, vagy pedig egy szálon 

 leereszkedve valamely más ágra telepedik s ott keres magának alkalmas 

 tanyát. Különben pedig állandóan a tűlevelek belsejében szokott tartóz- 

 kodni. 



Julius végén a hernyók elérik teljes nagyságukat. Ekkor elhagyják a 

 iűleveleket, finom szálakon leereszkednek a földre és bebújnak mintegy 

 3 — 4 cent. mélyre a talajt borító erdei alom, gizgaz, moh stb. közé. Ott 

 aztán pár napi vesztegelés után egy fehér szövedéket készítenek maguknak 

 s abban bábbá alakulnak. A hernyók e szövedék készítésénél a környező 

 száraz levelek, törmelék és gizgaz egy részét is mindig hozzá fonják, úgy 

 hogy a szövedék nem fekszik szabadon az alomban, hanem legalább részben 

 egy pár száraz tűle veihez vagy szemétdarabkához van erősítve s attól 

 elfedve. 



A bábok ott nyugosznak aztán augusztustól fogva egész őszön és télen 

 át az erdei alomban. A pillék csak a következő év április második felében 

 bújnak ki belőlük. 



A Steganoptycha ahiegana fejlődési cziklusa tehát egy évig tart s a 

 JuDEiCH és NiTSCHB által alkalmazott grafikus jelzésmóddal ">" feltüntetve 

 a következő képet mutatja : 



* E grafikus jelzésmódnál, melyet legelőször Judeich és Nitsche (Lehr bucii 

 der Mitteleuropäischen Forstinsektenkunde. I — II. Bd. Wien, 1885 — 95) alkalmaztak, 

 a kereszt ( + ) a kifejlett rovart, a pont ( • ) ^ petét, a rövid fekvő hasáb ( — ) a her- 

 nyót, a fekvő tojásalak ( • ) pedig a bábot jelzi. A vízszintes vastag vonal azt az idő- 

 szakot mutatja, a melyben az illető rovar tényleg károsít. 



