209 



NOMENKLATÚRÁI FEJTEGETÉSEK. 



(EXPLICATIONES AD NOMENCLATUBAM SPECTANTES). 



Irta dr. Bobbás Vincze, Budapesten. 



Irodalmunkban a nomenklatura szabályairól alig van valahol valami 

 szó. A kezdő és a külföldi literaturában kevésbbé járatos hazai nyelvén alig 

 olvashat erre vonatkozó útbaigazítást, ki van téve a próbálgatásnak, és 

 tévelygésnek. Fejtegetésem sem terjeszkedik ki most mindenre, épen nem 

 kimerítő, inkább gyakorlati esetekből, flóránkra vonatkozó nemrégi téve- 

 désekből és szabálytalanságokból indul ki, ezekből böngésztem össze 

 helyesbítő magyarázataimat. Ideje lenne már nagyon az internationalis 

 nomenklatura gyökeres és természetszerű reformálásának. Örvendetes 

 lenne azonban, ha addig is, legalább a hazai flórára vonatkozó nomen- 

 klatúrái szabályokat összeállítanék, illetőleg megalkotnék. 



A tó'alakhól indulunk ki. Ezt a szót Hazslinszkt Frigyes nesztorunk 

 a typus (Hauptform vagy Grundform) jelölésére hozta forgalomba, a maga 

 helyét meglehetősen megállja, azért alig van okunk rajta másítani. 



Mi a tőalak, a termék kutatásával és ismertetésével foglalkozónak 

 fejtegetni alig kellene. Az eredeti typust azonban tudományosan meg- 

 jelölni és szabatosan megalapítani mégsem olyan könnyű, mint a hogy 

 talán hamarosan gondolnók. 



Tőalak közönségesen az a forma vagy az a kép, a mely a leírásnak, 

 a leírásból avagy a növény gyakori szemléléséből merített ismeretünknek 

 megfelel, pl. az erdei bükkfa, kikeleti hóvirág vagy az illatos ibolya, a 

 minőnek a maga változatlanságában a legtöbben ismerjük. A piros bükk, 

 fehérvirágú Viola oclorata, hóvirág négyestagá virágszerkezettel nem 

 typus. Az ilyent mint a töalaktól nem tetemesen és csak történetes bélyegre 

 nézve eltérőt, melynek határozott geographiai elterjedése nincs, külön 

 választjuk s fajtának (varietas) nevezzük. Az idegen nyelvek hatása ezt azj 

 úgy látszik, utóképzéssel alakult (faj + ta), tősgyökeres szavunkat prae- 

 positióssá is változtatta (al + faj, sub + species. Unter + Art). 



A mai tőalak azonban nem az ősi időben legelőször támadt őst3^pus, 

 hanem a geológiai periódusokon keresztül már többször tetemesen meg- 

 változott. Hányszor fordított már a természet a tőalakon epochái folytán — 

 Isten a megmondhatója. Mennyi idő kellett olyan átformálódásra, hogy a 



