nem az-e a töalak, a melyet mi fajtának tekintünk, ki tudná igazán meg- 

 mondani! Némelyik másföldségbeli növényből egy-két szárított darabot 

 ismerünk, pedig lehet, hogy a hazájában és termőhelyén nevezetes alak- 

 köre van, s hogy talán épen az ismert alak az eltérőbb jelensége a typus- 

 nak. Kevesebb-számú, hazai és változatlanabb természetű növénynek 

 nem épen nehéz a tőalakját megalapítani; de valamennyi növénynek abso- 

 lut eredeti tőalakját, a különböző helyen ismeretes, tetemes változatossá- 

 gával, bizonyos növények- és alakkörének ismeretlenségével szemben, meg- 

 állapítani lehetetlen. Hogy mi pl. a tavi vagy homoki növény, ezt könnyen 

 megtudhatjuk ; de bizonyos növényeknek még a termő-helye * is annyiféle 

 lehet, hogy azt is bajos megállapítani, melyik annak az igazi és eredeti 

 termő-helye, és melyik az eredeti termő-helynek megfelelő tőalak. A növé- 

 nyek őstypusa, eredeti hazája és termő-helye a Föld történetével függ ösz- 

 sze, oda temetődve vagy nyom nélkül elenj^észett, vagy a kőmásolataival 

 kevés bizonyítéka maradt. 



Empirikus módon, s a tökéletesedés vagy valami felsőbb rangú szer- 

 vezet nyomán, tőalaknak talán egy magasabb szervezetű alakot tarthat- 

 nánk. Ez azonban már, mint származék, ellenkezik az eredeti typus fogal- 

 mával, ilyennek tehát nem is tekinthető. Húsos gyökerű, kalarábés-szárú 

 alak, soványgyökerű és szárú testvérével szemben, tőalak nem lehet, mert 

 a húsos gyökér, megvastagodott szár már újabb szerzemény; ezért általá- 

 ban a szelíd növényt vad testvérével szemben typusnak nem tekinthetjük. 



Melyik legyen a typus, a szőrös vagy az egészen vagy részint kopasz 

 testvérfaj egyéb bélyege megegyezésekor, az átellenes vagy váltakozó 

 lombú (Arnica), az éplevelű vagy hasadtlevelű (Rori'pa), az alacsony 

 vagy magas szárú, az apróbb- vagy nagyobblevelű, a szőrös- vagy kopasz- 

 termésű alak-e ? ezen versengeni czélhoz alig vezetne. A nagyvirágú és 

 nagygyümölcsű alaknak, a kerti növényekről ítélve, már tökéletesedésnek 

 kell lennie, azért a kisebb virágú alakot, apróbb szemű és fanyarabb ízű 

 gyümölcsével inkább tőalaknak mondhatjuk. 



A levelek mineműsége, illetőleg felsőbb rangúsága sem alapíthatja 

 meg a tőalakot. A Petasites rendesen pikkelyesszárú. A P. officinalis rit- 

 kán levelesszárú,** tehát magasabb fokra emelkedik, de ezt épen ritkasága 

 kedvéért typusnak nem tekinthetjük, ép mint a levelesszárú növénynek 

 történetesen pikkelyes alakját sem. 



A szőrök minőségét a tökéletesedés szerint klasszifikálni nagyon 

 bajos lenne. Legfelsőbb fokra mégis valószínűleg a mirigyes vagy ikrás 



* Hazánkban a termő- és lelő-helyet gyakran összetévesztik ; az utóbbi általá- 

 ban mellőzendő. A bazaltnak Budapest utczája, a Saxifraga Carpatica-nak az én 

 herbáriumom is lelő-, de nem termő-helye. 

 ** Pótfüzetek. XXXIV. 124. 1. 



