214 



szőröstermésű alak, a szó szoros értelme szerint van, az nagy ritkaság 

 lehet és a gyakoribb kopasztermésű H. simplicifolium-mal Heebich 

 (H. Transilvanicum Schük) szemben nem természetes tőalak, inkább csak 

 variatio. Másrészt mulékonyan pelyhestermésű alakot én a Eetyezát 

 magasabb völgyeiben valóban gyűjtöttem. Még mikor a gyümölcs körül- 

 belül a fele nagyságára nő, a pelyhessége látható, azután lekopik."^' In con- 

 vallibus alpium Eetyezát H. palmatum occurrit cremocarpiis semimaturis 

 pilosis, denique glabris, ellipticis, et leiocarpum. Fructus ab initio leves 

 paulo minores et magis orbiculares. Baumgaetenius probabilius formám 

 priorem descripsit (258. 1.). 



Minthogy a tőalakot vagy typusos fajt az elsőbbségre meg az eredeti 

 leirásra alapítjuk, ezért kívánatos lenne minden növényfajnak az aprólé- 

 kosságig kiterjeszkedő leírása. Itt-ott, kivált a régi autorok rövid descrip- 

 tiója nem ritkán cserben hagy; azért a faj, illetőleg tőalak földerítését sok 

 mindenféle bonyolíthatja vagy megnehezítheti, másrészt a kétes faj vagy 

 tőalak megfejtésére még más utak és módok is rávezetnek,** melyekről 

 azonban itt bővebben meg nem emlékezhetünk. 



Az autornak ezentúl a régiek tévedésein okulva, a változóbb faj 

 leírása előtt, a mennyire a természetben végezheti, meg keU különböztetni 

 az állandó és változó bélyegeket és ezen az alapon kell a tőalakot lehető 

 természetesen a fajtától elválasztani és a leírásban szavakkal megkülön- 

 böztetni. Helytelen lenne tehát pl. fehérvirágú Campanula-t tőalaknak 

 leírni, mert köztök a fehérvirágú alak ritkaság, az uralkodó kék virággal 

 ellentétben. A faj leírásakor mindég a tőalak bélyegeire kell gondolnunk, 

 ezt kell a leírással kidomborítanunk és kitüntetnünk, tekintet nélkül a 

 varietasokra ; a kisebb-nagyobb eltérést a leírás után tüntetjük ki és szá- 

 mítjuk elő. A tőalakot tehát, legalább epochánkra nézve, mintegy változat- 

 lannak gondoljuk, az eltéréseket a köréből kiválasztjuk. Ezután pontonként. 



1. Minthogy én a tőalakot, legalább elméletben a faj alapjának tartom, 

 a tőalak mindég tőalak marad, ugyanaz a szisztematikai egység tőalak is, 

 meg fajta is, egy helyen, egy munkában nem lehet. Ezért a jellemének, 

 kitüntető bélyegének már a descriptióban cursiv nyomással kell kiderít- 

 tetni. Ebből folyik, hogy a tőalaknak mint a) «typicaw-nak a typus leírá- 

 sától külön még rövid leírásra sincs szüksége és az autor nélkül csak két 

 neve lehet ; a genus és species nevén kívül észszeríien más fajta-névre nem 

 szorul, vagyis a typusnak harmadik varietas-nevet adni nemcsak hogy 

 fölösleges, hanem kétségtelen szisztematikai teher is. Lesz tehát pl. Trol- 

 lius Europaeus L. minden további «a) typicus G. Beck» nélkül. 



* Fuss M., Pl. Transilv. excnrs. p. 272. szerint is «fructus ovales, iuniores- 

 pilosi, maturi glabri. 



** Természettud. Közi. 1896. 43—44. 1. 



