217 



nonica Jacq. vagy Trichera Pannonica Jacq. sub Scabiosa 1762, nem 

 pedig Kn. Pannonica Wettst. vagy (Jacq.) Wettst. és nem Trichera Pann. 

 BoRB. marad ; tudjuk, minő régi speciessel van dolgunk, s az újabb autor- 

 ság (1892) vagy társautorság nem bonyolítja a jelölést. 



3. Két faj közül a fiatalabbik a régibbkeletü fajtájául degradálható, 

 de nem megfordítva. 



Ha két ismertetett és megnevezett fajról kiderül, hogy az egyik a 

 másiknak csak fajtája, akkor az újabb nevű, mint fajta, a régebben vagy 

 ugyanazon munka előbbi lapján megnevezett töalaknak alárendeltetik, 

 így pl. a Sinapis orientális L. 1759 a S. arvensis-nek L. 1753, Leontodon 

 hastilis L. 1763, a L. hispidus-nak L. 1753, a Dianthus erubescens Trev. 

 1819, a D. Monspessulanus-nak L. 1759 fajtája lesz. De a Bupleurum 

 Gerardit Jacq. (1775), a B. affine-nek 1825,^ az ElymiiH caput-med.usae-t 

 L. Sp. pl. I. (1753) p. 84, az E. crinitus-nsk Schreb.^ (Botanisch- 

 œkonomische Beschreibung und Abbildung der Gräser II. (1764) p. 15.) 

 alárendelni nem lehet. 



4. A prioritás ugyanabban a munkában a lapszámozás vagy a sor 

 eló'bbvalóságára is kiterjed. 



Walleoth : Monographischer Versuch über die Gewächs- Gattung 

 Xanthium czímű munkájában^ a X. strumarium-nak déli fajtáját a 227. L 

 X. priscorum-nok, a munka további folyamán A', antiquorum-nak nevezi. 

 A növény neve tehát X. priscorum Wallr. — Linné a Species plantarum 

 1. kiadásának 402. 1. Saxifraga autumnalis-t, a 403. 1. pedig S. aizoides-t 

 ír le és nevez meg. Később kiderült, hogy e két növény egy töalaknak csak 

 eltérése, még pedig amaz sertéspillás levelű, a S. aizoides pedig nem pil- 

 las levelű.^ Tőalak marad tehát a S. autumnalis L. és mint b) eltérés a 

 S. aizoides L. alávetendő. Chodat a Polygalák monographiájában (1893) a 

 462. és 468. lapon két fajt nevezett P. Croatica-nak. Az első marad érvény- 

 ben, a második a P. Rossiana Borb. (Österr. Bot. Zeitschr. 1894 p. 428.). 

 Beck Günther ^ különben a második P. Croatica-t és P. Rossianá-t külön- 

 választja. — V. ö. még Acorus és Solanum nigrum, a 220. 1. 



5. A régibb kétségtelen vagy talán csak történetes fajtaneve az újabb 

 fajnévnek alárendelhető. 



A budai hegyeknek van egy vesszős termetű Bupleuruma. Ágacs- 

 kája, ernyője és ernyőcskéje sugarai egészen az ágakhoz simulnak. Agai- 

 nak csak az alján nincs virága, egy-egy ága mintegy fürtforma, akár a. 

 vadócz kalászához hasonlítható. 



^ Wettstein, Beitr. zur Fl. Albaniens 50. 1. 



2 Természetrajzi füzetek XVITI. p. 112. 



^ Beiträge zur Botanik I. (1842). 



* Koch Synopsisa Linné leírásával ellenkezőkép ismerteti. 



^ Flora von Südbosnien VIL (1895) 193. 1. 



