220 



az a vagy a-val való jelölés vagy elmarad, vagy a varietasképen meg 

 nem nevezett tőalakot gondoljuk alatta. 



Egyik rossz szokása a növények jelölésének, hogy a species-leirás, 

 akár tekint a fajtákra, akár nem, a fajták leírását a-val vagy 1.-vel kezdi, 

 ámbár a tőalak a fajták sorozatában nincs ; az a fajta, a melyet valóságos 

 tőalaknak gondolhatnánk, tulajdonképen jól eltérő, tehát b vagy 2.-kal 

 jelölendő varietas. így pl. De Candolle Prodromusának IV. (1830) köteté- 

 ben, a 131. 1. a Bwpleurum ranunculoides L. alatt, /9)-val kezdve helyes a 

 var. caricinum jelölése, vagy e kötet 651. 1. a Knautia arvensis (L.) alatt, 

 a, ß, ^ és d során, benne van ennek a növénynek 1830-ig ismert vala- 

 mennyi fajtája, a) vulgaris a typust jelölvén. Ellenben ugyanennek a 

 munkának XIII. kötetében, a 714 — ^15. 1., a Plantago lanceolata L. után 

 a, ß, y és lí-val négy varietas van, s a varietások jelölése a-val kezdődvén» 

 a tőalakot is köztök gondoljuk; de az a, ß, )- és d varietas (altissima, 

 irrigua, eriophylla és capitata) egyik se a P. lanceolata typusa. Ez tehát 

 még a járatosabbat is megzavarja, a kezdőt pedig általában cserben 

 hagyja. Valósággal csodálnunk kell, hogy ilyen tekintélyes nagy munkában 

 sincs meg a kellő következetesség. 



8. Uj fajta (subspecies) megkülönböztetése és közrebocsátása alkal- 

 mával a vele szembe állított, de már előbb megnevezett typus, régibb sza- 

 bályszerű genus- és fajnevén kívül, harmadik, azaz fajta-nevet nem kap. 



Ennek a szisztematikai tehernek, hogy a tőalak, fajtáinak megkülön- 

 böztetésekor, czéltalanul még harmadik nevet is kap, maga Linné bátyánk 

 nyitott kaput. Hála Istennek, hogy mi magyarok nem szoktunk ellene 

 véteni, így kárhoztató szavam nem fog senkit közülünk érinteni. Sokszor 

 kérdezte már tőlem avatottabb is, tájékozatlanabb is : mi a Primula veris 

 L. és miért hanyagoljuk el ezt a jellemző nevet. 



Linné a Sp. pl. I. kiad. 142. 1. hozta forgalomba ezt a nevet; de itt 

 meg a következő oldalon a P. veris L. alá három fajtát egyesített : a) offici- 

 nalis-t, ß) elatior-i és ;-) acaulis-t. Később mind a hármat ezekkel a nevek- 

 kel, mint speciest különböztették meg. Három faj, négy szisztematikai név 

 LiNNÉ-nek és utána ScopoLi-nak, jACQuiN-nak az a) officinalis helyett a 

 P. veris-i, mint a sor szerint elsőt, kellett volna adoptálnia. A P. officinalis 

 Scop. helyett P. veris L. sensu stricto kell lennie. 



így tett Linné a Solanum nigrum-vaal meg az Acorus Calamus-szal 

 is. A Sj). pl. L 186. 1. amannak a) vulgare L. fölösleges nevet adott, az 

 editio II. (1762) 266. 1. pedig még a) vulgatum-ra, változtatva, terhelte 

 meg. Az Acorus-ra, ruházott a) vulgaris L. harmadik név szintén hiába 

 való, mert a tőalak az Acoruß Calamus vagy Solanum nigrum kettős név- 

 vel már kellőképen jelölve van, az a) vidgaris alatt külön fajta nem lap- 

 pang, hogy azt külön harmadik fajta-névvel megkülönböztetni szükség 

 lenne. Ha tehát a Solatium nigrum L. és az Acorus Calamus elegendő és 



