221 



szabályszerű jelölés; akkor amaz S. vulgar^e-nak emez A. inilgaris-nak 

 újon nem nevezhető, a mint újabban fölmerült. 



Ezen buzdul némely újabb florista és hogy mentől több növénynek, 

 voltaképen növényszinonimának autóra lehessen, a régen ismert és sza- 

 bályszerűen megnevezett tőalakot subspecies névvel látja el. így lett a 

 Dry pis spinosali. újabban D. Linneana (sic!) Mueb. et Wettst. vagy 

 Dr. spinosa subsp. D. Linneana eor. ; így a Dianthus pinifoliiis Smra, 

 most D. pinifolius Smith b) subspecies D. Smithii Wettst.,i a D. lilacinm- 

 és D. Serbicus-szal szemben ; míg ellenben Beck Günthek töméntelen faj- 

 tás tőalakra ragasztja az a) typicus stb. nevet, s az unalmasságig elárasztja 

 és vastagítja munkáját^ a töalaknak ilyen szükségtelen jelölgetésével. 

 Puszta újabb czifrázgatás s a tudomány terhelése ez, mert az 1892-beli 

 Drypis spinosa subsp. Linnaeana sem nem több, sem nem kevesebb, mint 

 a régi (1753) Dr. spinosa L. Két subspecies meg egy tőalak = három, pedig 

 csak két egység a megnevezendő. 



Wettstein az i. h. 50. és 53. 1. a. Bupleurum iunceiim-nsik két 

 subspeciesét próbálja megkülönböztetni. A nálunk közönségesebbet leírás 

 nélkül, Bupl. Sadleri-nek nevezi, tehát kétségtelenül a budakörnyéki 

 B. iunceum-ra gondolt; míg a másik fajta, sensu stricto, a 5. Gerardi 

 Jacq., fi. Austr. III. (1775) p. 31 tab. 256, radiis umbellse 3— 5-nis, 

 involucelli foliolis flores paulo superantibus. Sajátságos, Wettstein elébb, 

 idézett munkájában helyesli a «jB. Gerardi jAGQ.))-nak a szinonimák sírjába 

 való temetését, azután szerencsére a B. iunceum L. subspecieseül mégis 

 feltámasztotta. A B. Gerardi, Wettstein szerint, tengermelléki növény, én 

 Fiume körül, a Skurinja völgyben s Zengg mellett a Vratnik-hegyen gyűj- 

 töttem. Jacquin i. h. szerint biztos termő-hely jelölése nélkül, csak «in 

 lapidosis et ad vineas» terem. Lehet, hogy a mediterrán vidékéről behur- 

 czolt fű, Jacquin termő-helyének megfelelően, Budán, Sz. -Endre Dömörkapu 

 völgyében is terem.^ Ez a B. Gerardi a B. commutatum Boiss. et Bal. 

 felé hajlik, fructu breviter pedicellate ab hoc diversum. An species biennis? 

 B. iunceum b) intermedium Wille, et Lange Fl. Hisp. III. p. 72, hue 

 spectat. 



^ Beiträge zur Flora Albaniens 1892, 28, 33. 1. 



^ Flora von Südbosnien és Fl. v. Nieder-Oesten-. 



^ Bupleuri Gerardi diversa subspecies : glmtcocarpa, glaucescens, angustifolia, 

 ramis fastigiatis divaricatisque, iimbella 5-radiata, involucro 3 — 4phyllo cincta; 

 fructus albicanti-pruinosus, pedicello dimidio longior aut ei magis subsequilongus, 

 iugis magis carinatis, quam alatis (B. comnndatum Wettst. 1. c. p. 52., non Boiss. 

 et Bai.; B. Gerardi, Baenitz, Herb. Europ. 8312) Budse in monte Tiliarum, Lipót- 

 mező, in monte Pismány ad oppidum Sti Andrese (B. sparsmn Deg. exsicc), Albse 

 régise et ad Ercsi, inter vineas (Tauscher!). A B. commutato vero fructibus breviter 

 pedunculatis, albicantibus, involucello conspicue superatis, a typo Mediteiraneo autem 

 ramis fastigiatis, involucello longiore, fructu albicanti-pruinoso prscipue differt. 



Természetrajzi Füzetek. XIX. köt. 



