353 



kor növényének, újon termett fajnak kell tekintenünk. Mint monotypieus- 

 nak egy helyről kellett kiindulnia és elterjednie. A kultúra messzire szét- 

 hordta. 



BoissiER a Flora orientális I. köt. 921. lapján a Dicfamnus cűbus- 

 ról méltán kérdi: «an in Europa vére spontaneus?» A Dictamnus Európa 

 flórájából nagyon kirí, különösen az erős szag oly biológiai sajátsága, a mely 

 egyáltalában nem az európai eredetét és hazáját igazolja. Másutt keletke- 

 zett, a hol szüksége volt a nagy szagra, nálunk öröklékenység folytán 

 idáig megtartotta. 



Hol lehet tehát a D. albus hazája? 



A D. Himalayanu!^ képével teljesen megegyező Dicl((minis-t a budai 

 hegyeken eleget válogathatnánk. A Himalaya földünknek legmagasabbra 

 emelkedő hegysége, növényzetének tehát legeredetibbnek s más vidékével 

 legkeveredetlenebbnek kell lennie. Ha geológiai változások s a növényzet- 

 nek délre lehuzódása után az újabb kor növényzetének valami megállapo- 

 dására gondolunk : fölvehetjük, hogy a Dictmnnus a Himalayan maradt 

 fenn s a történelem idejében innen kezdett szétterjedni. Ennek megfelel 

 a Dictamnus-wnk Ázsia hegyvidékén való gyakorisága és fajtáinak keletke- 

 zése. Általában bizonyos, hogy a Dictamnus vegetatiói centruma Ázsiának 

 felvidékén van. így a D. dasycarpus fajta Dahuriában, a D. Himalayanus 

 a Himalayan, a D. aiigustifolíus G. Don Davuriában és Szibériában, a 

 D. Altai eus Fisch, az Altai hegyeken, a D. Caucasicus a Kaukázus bér- 

 czein terem. A fajtáknak nem nagyfokú eltéréséből ítélve, a Didamnus 

 most még csak alakulásának, faji tagosulásának kezdetén van. 



A Didanmus-nak Európába jutását a történelemből megalapítani 

 már azért sem lehet, mert a régiek az ajakas Marrutnum Üidaninus-szíd 

 összekeverték, s róla mindenféle mendemondát szőttek.^ Bizonyos azon- 

 ban, hogy a nagyobbik ezerjófű mint erösszagú és szépvirágú fű. szegé- 

 nyebb kertekben még ma is díszlik. Könnyen hihető, hogy mint kerti 

 virágot és orvosságfüvet régesrégen ültették, mert az ezerjófű sok miden- 

 félére hathatós és elkerülhetetlen házi orvosság volt.^ A népeknek nyugat 

 felé való terjeszkedésével tehát könnyen Európába juthatott, azután pat- 

 tanós termésével biztosíthatott magának újabb helyeket. Közép-Európának 

 növényzete a népvándorlás előtt hasonlíthatatlanul egyszerűbb és keve- 

 redetlenebb volt, kétségtelenül nem volt olyan tarka, mint a mai időben. 

 A szőllömívelés is, melynek a Didamnus hü kísérője, sokat változtatott 

 a vegetatio eredetiségén. 



De a Didamnus európai elterjedése lehet nem is olyan régi ; lehet 



^ Lásd : Néhány mesés füvüukről. Term. tud. Közi. 18!)6, 320. füz. 

 2 Aüthelminticum, febrifugum et emmenagogum prsestantissimvim landabant 

 iam veteres. Gmelin : Flora Badens, p. 198. 



