17 



alakkeveréket, hanem tágasabb és szűkebb, egymás mellé vagy egymást alá 

 rendelt csoportok szerinti tagolást képez. Ezen tény föltételez egy állandó 

 fejlődési törvényt, egy megállapított fejlődési tervet, mely már kezdettől 

 fogva meghatározott czél felé törekedett és ezen tény sehogy sem egyeztet- 

 hető azon feltevéssel, mely szerint minden alakváltozás csekély, véletlen 

 eltéréseknek eredménye volna, mely czél nélkül csak a pillanatnyi egyéni 

 előny befolyása alatt jött volna létre. 



Ezen tény világosabb magyarázata kedvéért a szerző a természetrajzi 

 rendszert összehasonlítja egy operával 



Végre összefoglalja szerző a Darwin elméletre tett észrevételeit : Első 

 észrevételem vonatkozik a Darwin elmélet tudományos jogosultságára. 



Azon tény, hogy az organicus lények más organicus lényektől szár- 

 maznak, valamint az, hogy az organicus élet a földön az idők lefol^yása 

 alatt megváltozott, első pillanatra kényszerítenek azon gondolatra, hogy az 

 organicus lények a hosszú nemzedékek sora alatt tényleg megváltoznak. 



Darwin nem elégedett meg az átváltozás eszméjét mint philosophiai 

 követelményt felállítani, hanem azon volt, hogy ennek valóságát a tapasz- 

 talat terén ki is mutassa. Mert azt hitte, hogy megtalálja azon erőket, a 

 melyek az átváltozást mechanikai módon hozzák létre. Ez által kihívta a 

 tudományos kritikát, mely megvizsgálja: váljon a felhozott példák valóban 

 a taj)asztalati tényeknek felelnek-e meg, vagy csak feltevések, képeznek-e 

 általánosan érvényes szabályokat vagy talán csak kivételes esetek ? 



A második megjegyzés a módszert illeti, a mely szerint e kérdést tár- 

 gyalni kell. 



A Darwinisták könnyedén veszik a dolgot, sok alaptalan föltevésből 

 vonnak le következtetéseket. Nem méltó a tudományhoz föltevésekhez 

 folyamodni, hanem figyelmes vizsgálat alapján ki kell mutatni, hogy melyek 

 a jelenségek világában az uralkodó szabályok, hogy mi történik és minek 

 kell történnie az adott viszonyok között. 



Midőn Darwin és Wallace a létért való küzdelmet mint átalakító és 

 formáló erőt állították fel, nem láttak ebben olyan erőt, mely sajátságos, 

 kivételes körülmények között az alakok átidomítását talán létesíthetné, 

 hanem felismertek benne olyan erőt, mely folyvást és mindenütt működvén, 

 kényszerítő szükségeséggel, egészen mechanikai úton végzi az alakok 

 átváltozását. A ki a létért való küzdelemtől elveszi a mechanikai kényszerű- 

 ség jellegét, az mindent von el tőle a mi egyáltaljában tudományos jogo- 

 sultságot kölcsönöz neki. 



A személyes meggyőződés, a hit nem lehet vita tárgya; de a bizonyítás 

 kritikát követel. A kritika nem tür tetszésszerinti feltevéseket és üres lehe- 

 tőségeket, hanem követel tapasztalati tényeket és logikai következtetéseket. 

 A legélénkebb phantasia sem képes pótolni a tapasztalati tényeket és a 

 legszellemesebb fejtegetés eltörpül az ingathatlan logika előtt. 



Természetrajzi füsetek. v. kötet i. füzet. . 2 



