tomologischen Zeitschriften-Literatur und Vorschläge zur Beseitigung 

 derselben. Eine Zuschrift an die entomologische Section der Naturforscher- 

 Versammlung in Danzig, 1880.» czim alatt ismét csak fölveti a tárgyat s 

 nagy méltatlankodásának összes darázsfulánkjait — többek között — a 

 magyar nyelven írott tudományos munkálatok felé is fordítja. 



A keztyű felénk is van dobva s ha én veszem föl, ennek jogosult vol- 

 tát abban keresem és találom, hogy dr. Ktíiechbaumer úr egyenesen a «Ter- 

 mészetrajzi füzetekre» czélozott. 



Mily szemmel nézi dr. Kriechbaumer egész népcsaládoknak művelő- 

 dési menetét, tudományos törekvéseit, hogyan ítél felettök a specifikus 

 német kizárólagosság trónusán, ez legjobban ki fog tűnni a nevezetes «Zu- 

 schrift» következő helyeiből: «Nem elég hogy a tudósok voltaképeni nyel- 

 vén (latinul) s a világnyelveken (németül, angolul és francziáúl) szerkesztett 

 folyóiratokon és szerzett műveken kívül még olyanokkal is bírunk, a melyek 

 valamennyi román és germán származású kultúrnépek nyelvén, tehát olasz, 

 spanyol, portugál, holland, dán s svéd nyelven írattak, egy idő óta már az 

 oroszok is anyanyelvökön írják entomologiai munkálataikat, s pár év óta 

 a magyarok is egy magyarul irott folyóindot adnak ki. Ha legközelebbről 

 talán még a csehek, lengyelek, tótok, horvátok, oláhok, és törökök, a görö- 

 gök és albánok is az entomologia mívelésére adják magokat, akkor minden 

 entomologusnak Eothschild vagyonával és Mezzofanti nyelvismeretével kell 

 rendelkeznie, hogy az összes könyv- és folyóirat-anyagot megszerezze és meg 

 is értse. Sőt ha még arra a lehetőségre is gondolunk, hogy a mennyei biro- 

 dalom fiai egyszerre csak nem érik be többé avval, hogy a rovarokat 

 tövisekre fűzögessék, hanem elkezdik azokat tanulmányozni s tudós érte- 

 kezesekben tárgyalni, s hogy példájukat a japánok s Kelet egyéb népeivel 

 együtt utánozni kezdik, ekkor talán az entomologia haladása fölötti öröm 

 az avval járó babyloni nyelvzavar miatt kissé meg fog csappanni.» 



Dr. Kriechbaumer ur tehát így klasszifikálja a népeket, a nyelveket s 

 minél alább halad, annál gúnyosabb, lenézőbb. 



De hát menjünk tovább. 



A többi tétele a következő : 



1. Minden nemzetnek, melynek nyelve csak országára szorítkozik, 

 egy világnyelvet kell tanulnia, különben elszigetelve marad. Erre alapítja 

 ajánlatát, hogy ilyen nemzetek valamely világnyelven publikáljanak; a 

 genus és faj diagnózisát latinul követeli, a «pontosabb leírás» más nyelven 

 is adható. 



3. A tudomány örvendetes terjedésének árnyoldalát nyelvismeret kö- 

 vetelménye képezi, ezenkívül a pénzes zacskóhoz intézett követelés is. 



3. A folyóiratok száma túlságos; az iratokat kiadó egyesületek száma 

 szintén ; pár entomologus már egyletet alapít, folyóiratot indít, melyet fenn- 

 tartani nem bír. 



