V. KÖTET. JANUÁR— MÁRCZIUS 1881. I. FÜZET. 



NYELV ES TUDOMÁNY. 



Már másodszor történik az, hogy wámtíí tudományos testületek kebelé- 

 ben a nyelvek a tudományban való jogosultságának kérdése nemcsak föl- 

 hozatott, hanem tanácskozások, söt határozatok tárgyává tétetett, 



E, szerintem minden jogosultságot nélkülöző áramlat határozottan 

 német, chauvinisztikus ; czélja nem más, mint az, hogy csak bizonyos válasz- 

 tott nyelvek legyenek érvényesek a tndonvinyhan, a nem választott nyelvektől 

 tehát tagadtassék meg minden jogosultság, t. i. az e nyelveken hirdetett és mí- 

 velt tudomány minden eredményeivel együtt legyen egyszerűen semmis ! 



Azt hiszem, hogy e czél, így, a dialektika, a plauzibilitás, az álokos- 

 kodás és — mondjak ki — a j angerman gyűlölködés és önteltség sallang- 

 jaiból kivetkőztetve sa maga egész meztelenségében az asztalra téve, s min- 

 denjózan gondolkozású ember szemében az abszurdum színét fogja magára 

 ölteni. 



Mind a két alkalommal a magyar nyelv is a kiküszöbölendők közé 

 Boroztatott, s én már 1876-ban «Magyarország pókfaunája» czímű könyem 

 előszavában ^ tiltakoztam az ily merőben önkényes, egyenesen a tudomány 

 érdeke, mert szabadsága ellen törő feszegetés ellen ; és minthogy könyvem 

 német nyelven is megjelent, tiltakozó szavam megtette hatását: Kraatz G. 

 úr az «Bntomologische Monatsblätter« '^ könyvismertető rovatában, könye- 

 met ismertetve, ugyanis enyhíteni iparkodott a dolgon, mondván, hogy a 

 német entomologusok gyűlése csak « óhajtásképen » mondta ki azt, hogy a 

 diagnózisok latin nyelven írassanak. 



Noha ez enyhítésre nekem is lett volna megjegyezni valóm, többek 

 között például az, hogy az a tudomány, a mely a leíró természetrajzban már 

 a puszta diagnózissal is beéri, mindenesetre lehet igen terjedelmes, de bizo- 

 nyára igen — sekély is, mégis abba hagytam a dolgot ; mert úgy, a mint én 

 azokat abizonyosköröketismertemésismerem, amint láttam a «Leopoldina» 

 kebelében, továbbá a Stettin és Berlin között kitört «legitimitási harczot», 

 mely a vívó táborok tulajdonságait egész meztelenségökben feltüntette, tud- 

 tam, hogy a kebli marakodás közben, úgy változatosság kedvéért, majd 

 újból nekünk is jut még valami. 



Nem is csalatkoztam, mert ime dr, Kriechbaumer József úr, a mün- 

 cheni Múzeum őre, a hírneves Hymenopterologus «Schattenseiten der en- 



^ M. O. Pókfaunája, I. köt. pag. XV. 



2 «Ent. Monatsblätter » Berlin, 1876, Nr. 4.. 



