116 



Fiatal hímsh az utolsó vetésből téli bundában. (Fogva novemb. 1. 1852. 



Rákos-Keresztúron.) 



Valamennyi felső része az orr csúcsától kezdve farka tövéig nagyon 

 sötét sárgás szürke, csaknem sárgásfekete szürke, olyannyira, hogy a fiatal- 

 kori bundán a fekete szín még a test oldalain is, de különösen a hát alsó 

 részein feltűnően kitűnik a sárga szürke szín fölött, sőt maga a fark felső 

 része is csaknem ép oly sötét színű ; csak a fején s törzse oldalain tűnik 

 ki némileg erősebben a sárgaszűrke szín. A fülek felső részükön feketés, 

 alig észrevehető szürke sárgás apró szőröcskékkel, a belső részükön vilá- 

 gosabb és sárgábbakkal fedettek. Ezen sötét mezben a fülek fehér szegélyei 

 világosan láthatók. 



Az orrszőrök közül leghosszabbak részben egészen feketék, részben 

 hosszúságuk két harmadában feketék, a rövidebbek szürkés fehérek. 



A lábak küloldala sötét sárgaszürke, valamennyi térdízület, de kivált 

 a hátsó lábakon jóval sötétebb, majdnem fekete. 



Hasa fehér, közepén végig észrevehető sárgabarna árnyalattal; fark- 

 alja szűrkés fehér; lábainak belső oldala, kacsói és körmei fehérek ; a hátsó 

 lábak bokáinak talp közepe barna szürke. 



Egyébiránt a test felső részeinek világosabb színű árnyalatai, egy és 

 ugyanazon példánynál vagy pedig többeknél is ugyanazon fészkekből (mint 

 azt 1852. ápril 15-kén F.-Besnyőröl szerzett 5 példányon láttam) majd 

 inkább piszkos sárga szűrkébe, mint a fent leírt hímnél, majd pedig söté- 

 tebb sárga barna szűrkébe játszanak; úgyszintén a kinyúló hosszú hát- 

 szőrök fekete színe is némelyeknél kevésbbé, némelyeknél meg annyival 

 erősebben tűnik fel, hogy a háton végig úgyszólva fekete csíksorozatot ké- 

 pez, és különösen a hátulján a fark tövéhez közel majdnem fekete színű. 

 (Egy példánynál a hát végén a farktö mellett számos kiálló tiszta fehér 

 szőröket találtam. Az orrszörök is némely fiatal példányoknál nem feketék, 

 hanem csupán barnások, s legnagyobb részök tisztán fehér volt ; a fűl- 

 lebenykék fehér sárgás színűek. A test fehér alsó részein a hamuszürke 

 alap egyiknél jobban, másiknál kevésbbé tűnt fel, de barnás gyenge árnya- 

 lat egyiknél jobban, másiknál kevésbbé majd a sárgába, majd a vörösösbe 

 játszott. 



A fark alja némelyeknél csak fehéres volt barnaszűrke árnyalattal, s 

 ezért kevésbbé volt elválasztva a sötétebb felső résztől ; a karmokon is 

 néha barnás vegyülete látható volt ; s azon sárga barnás oldalszínezet, 

 mely különben idősebb példányoknál színváló pontnak szolgált, csupán a 

 hátsó részeken volt meg nyomképen. Némelyeknél a felső és alsó metsző- 

 fogak majdnem egyforma világos barnás sárga színűek. 



