i"2? 



után ugrik ki^ átfutják a táplálékkal behintett tért, s aztán megint hirtelen 

 beugranak, talán azért hogy bevigyék a hírt, miszerint az eledel készen ; 

 B kevés pillanat múlva egyik a másik után kukucskál ki valamennyi nyi- 

 lasból, elvisz valami magot s odább áll fölemelt farkkal s lelapult füllel a 

 legközelebbi lyuk felé, melyben alig hogy eltűnt, már ismét előtűnik más 

 darab eledelt keresve. 



Ösztönüknél fogva mindaddig, míg kívül eledelt éreznek, nem nyu- 

 gosznak ; akkor is, ha megijesztetnek, néhány pillanat múlva még nappal 

 is ismét előtűnnek, s ha az egyiknek szerencsésen sikerült, akkor ismét 

 egymásután kibújnak. 



Csendesen ülö, nem mozgó ellenségtől nem félnek, megnézik egy 

 darabig vizsga szemmel, s ha mozgás által el nem árulja magát, szaladgál- 

 nak körülötte. S ezért is esnek oly gyakran rakásaikon mozdulatlanul ülő 

 s reájok leső ölyveknek áldozatul. De legkisebb mozgásnál villámsebesség- 

 gel tűnik el a legközelebbi lyukba, s a többiek az ilyen, mindig csekély 

 zajjal járó iramodást jól ismerve, ugyanazon pillanatban- utána rohannak, 

 úgy hogy az egész megfutamodás egyszerre történtnek látszik. 



Tartózl^odási helyei. A Gözü ősztől kezdve egész télen által földalatti, 

 e czélra készített üregekben él, melyek helyét a felettök levő téli táplálé- 

 kokat tartalmazó jelentékeny rakások által messziről felismerhetni. Ezen 

 hordásaikat alacsony nedves mélyedésekbe vagy pedig mesterségesen fel- 

 hányt dombokba — minőbe az aridcola arvalis, s több más ilyen faj oly 

 szívesen tanyázik — soha se rakják általán véve oly helyekre, hová az őszi 

 és téli eső vagy az olvadó hó könnyen bejuthat, s készletei körűi állva ma- 

 rad és lakásaikba behat, mi által készleteiket elronthatná s őket is elpusz- 

 títhatná. Téli szállásaik ennél fogva mindig vízmentes, folyó és álló vizek- 

 től távol fekvő, egészen száraz magas helyeken szoktak előjönni, melyről 

 az eső és hóvíz könnyen lefuthat. így 1826. őszszel a mogyoródi erdöszé- 

 len, s a csömöri és czinkotai szőllők feletti tarlókon; 1852. és 1853. rákos- 

 csabai vetésföldeken a Stázsa hegyi szőllők felett, a péczelyi, isaszegi, mag- 

 lódi, ecseri stb. vetési földeken találtam. 



Téli szállásaikat mindig csak az ugyanazon évi vetés tarlóján találni, 

 kivált ha az kalászdús füvekben bővelkedik. Az ercsii pusztai csőszök és 

 béresek is azt bizonyították előttem, mondván : hogy a Gözü csak a tarló- 

 kon hordja össze rakásait; a kukoriczásokon, krumpli- és dinnyeföldeken 

 csak akkor, ha ezek gazosak stb. Ennélfogva a Bánát, s a Tisza vidékeinek 

 kövér és mindenféle gazzal és fűnemmel bővelkedő tájain télen sokkal na- 

 gyobb mennyiségben látható a Gözü mint Pestmegyének homokos földjén. 



A téli vetések közt a legritkább a rozstarlókon, ezeken csakis akkor 

 és kevés számban található, ha a rozs termése silány és gazos ; hordásaik- 

 ban illetőleg téli készleteikben rozskalászt ritkán találni. Ellenben igen 

 gyakoriak hordásaik a búzatarlókon, s készleteikben a buzakalászok, mit 



