136 



erdőkkel fedett s vetésekkel gyéren ellátott helyeket egészen kerüli ; s épen 

 azért nyugot és észak felé Magyarország közép hegyein tul alig lesz lelhető ; 

 ép annyira kedveli a lapályt és hullámos vidékeket, kivált ha minden 

 hegyes megszakítás nélküliek ; s leginkább szeret ott lenni, hol az egymás- 

 tól távol eső helységek közt nagy, füdús tanyák és puszta rétek vetésekkel 

 felváltva elterülnek. 



így Magyarországon például : a Heves, Pest és Nógrád megyéket egy- 

 mástól elválasztó Cserhát nevű középhegységekben és azon túl fölfelé csak 

 odáig találtam, meddig nyújt ványainak hullámzatos erdönélküli lapított 

 dombjai közt még kiterjedt réteket s vetéseket az Ipoly fele kinyúlni látunk 

 (tehát Nöténes, Riba körül, hol szintén Gözü nevet viselnek), de hol hordá- 

 saik, mint elöjövetelüknek biztos ismertető jelei már csak egyenként lát- 

 hatók, s mentől magasabban nyugot és észak felé megyünk, anná,l inkább 

 ritkulnak, míg az Ipolyon-túl végképen elenyésznek. Az Ipolyon-fölül sem 

 Nógrád, de még kevésbé a magasabban fekvő magas hegyű Zólyom, Liptó, 

 Szepes, Sáros megyékben nem találtam e fajt. 



Úgyszintén kelet felé is csak ott kezd előjönni, hol a Mátra s az ezzel 

 kapcsolatban levő Karancs hegység teljesen ellapul. Itt aztán egyrészt 

 Borsodmegyének dombor, vetésdús vidékei felé, másrészt a Tisza, Körös, 

 Maros folyamok mentében egész az erdélyi határhegységig elterülő végtelen 

 pusztákon, s a Bánságban, egy szóval a tulaj donképeni alföldön található 

 leggyakrabban. 



Dél és délnyugot felé a Gözü-egér a váczi hegység déli lejtőjén, s a 

 vele szemben álló vértesi középhegységen alul, többé-kevésbbé valamennyi 

 a Duna, Tisza, Körös és Maros belpartjain; továbbá a Duna, Dráva, Fertő 

 és Balaton tavak mellett, a Lajta hegységen innen elterülő vidékeken tar- 

 tózkodik ; minthogy ezek többé-kevésbbé bővelkednek a számukra szükséges 

 tulajdonságokkal bíró helyekkel. Leggyakrabban a Duna bal partján talál- 

 tam őket, név szerint a homokbuczkákban, homokos legelőkben, nagy 

 vetésföldekben, kaszálókban és pusztákban bővelkedő Pestmegyében. Vácz- 

 tól lefelé a Tiszáig, hol már néhány órányira Pesttől őszszel mindenütt az 

 arra alkalmas helyeken évenkint nagy mennyiségben láthatók. így például 

 már 1826-ban találtam itt őket, s ezen túl minden évben, Szada, Mogyoród, 

 Csömör, Czinkota, Csík-Tarcsa, Rákos-Palota, Csaba és Eákos-Keresztúr 

 szántóföldjein ; a Pesthez közel fekvő Szöd, Káposztás-Megyer, Szent- 

 Mihály, Eákos-Szent-Lőrincz, Gubacs pusztákon; egy szóval valamennyi 

 helység és puszta területén Pest, Bács, Csongrád, Heves, Békés, Bihar és 

 Szabolcs megyékben alul; úgyszintén a Bánság s katonai őrvidék lapályain, 

 majd nagyobb, majd kisebb mennyiségben, a szerint, mint a talaj alkata s 

 művelése nekik kedvező, vagy nem kedvező. 



A Duna jobb partján, a Lajtha hegységhez, tehát Ausztriához es 

 Stájerországhoz közelebb fekvő részeiri hazánknak, melyek nagyobb számú 



