199 



növény életereje hozza őket létre, mint Redi hitte, habár azt, hogy a rot- 

 hadásból lények keletkeznének, számos megfigyelésével megdöntötte». 



SwAMMi' RDAM ^ az ö «Biebel der Natur» czímü munkájában^ Eedi 

 ellenében határozottan állitja, hogy a kukaczok a gubacsban petékből 

 lesznek, melyeket a rovarok saját módjuk szerint raknak, és a növényekbe 

 benyomkodnak. Swammerdam ezt onnan következteti, hogy a fűzfa kinö- 

 véseiben és a belölök kijövő legyek belsejében egészen egyforma petéket 

 talált. Még azt is elmondja, hogy a legyek megszúrják a levelet és bele 

 rakják petéiket, úgy, hogy a peték a levelekben egészen szabadon és lazán 

 vannak, bár megvallja, hogy ez csak «véleménye», csak «hiszi, hogy úgy 

 van», mert azt, hogy miként szúrják meg a legyek a levelet és miként rak- 

 ják bele petéiket, nem látta. — Felveti azt a kérdést is, hogy miként kelet 

 kéznek, miként nőnek a gubacsok, — de hozzáteszi, hogy «ez nehéz kér- 

 dés és nem egy könnyen lehet ráfelelni» ; véleménye erre nézve különben 

 az, hogy a képződésnek szúrás az oka, hogy ugy emelkedik ki a gubacs a 

 szúrás helyén, mint a dinnyehéján a megbélyegzés. — A rózsagubacsról 

 külön is szól;^ leírja és le is rajzolja^ a rovarokat, amelyek belőle kijöttek, 

 de rajzából úgy látszik, hogy a «fényes, aranyos» rovarok fém-fürkészek 

 (Chalcidida) voltak s így ő a rózsagubacs igazi lakóját és előidézőjét nem 

 ismerte. 



Malpighi volt az első, a ki látta, hogy egy kis légy a tölgyfa rügyére 

 szállt es petéit belerakta.^ — Malpighi kísérlettel és szemlélettel bizo- 

 nyította be , hogy a rovarok csakugyan megszúrják a rügy eket, s hogy 

 ezekből fejlődik a gubacs. kifejlett gubacsokat üvegben tartott, lesve 

 a belőlök kibúvó rovarokat; sőt a kibuvottaknak élő ágakat is adott be, 

 melyekre a rovarok rámentek és petéket is raktak a rügyekbe, csakhogy 

 az ágak végre elhervadtak s így Malpighi a gubacs képződését nem 

 láthatta.^ Mindamellett ö meg akarta magának magyarázni a gubacs- 

 képződést és alkotott egy elméletet, melyet szerzőjének tekintélye és tudo- 

 mányos megfigyelései iránt való bizalom a legáltalánosabban elfogadottá 

 emelt s egyes kivételek mellett egész a legújabb időkig, mondhatnám egész 

 napjainkig fentartott. Malpighi ismerte már a gubacsdarázsok tojó készü- 

 lékét (terebra) is, és bizonyos analógiát talált ezek meg a méhek fullánkja 



1 Született 1637. febr. 12., lueghalt 1685. í'ebr. 15. 



^ Bibel der Natur. Leipzig, 1752. «Wie dieser Thiergen ihre Eyer in die Weiden- 

 blätter kommen)) czímü fejezetben a 290. lapon. 



^ «Von einigen Würmgen die in einem schwammigen Auswüchse einer wilden 

 Rose oder Hahnebutte gezeugt werden». Id. munka. 304. 1. 



* Tab. XLV. fig. 11. d, e. 



^ Reaumur id. m. 261. 1. 



^ Maecelli Malpighii: Opera omnia. Lugduni Batavormn, 1687. Tom, I, De 

 gallis 112—132. 1. — 130. L 



