200 



között, amire bizonyosan az vezette, hogy valamint a méhek csípése után 

 daganat keletkezik az állati testen, úgy a gubacsdarázsok szúrása is daga- 

 natokat, gitbacsokat idéz elö a növényeken. És a mint tudta, hogy a méhek 

 fulánkjával valóban mérges nedv jut be az állati testbe, úgy feltételezte, 

 hogy a gubacsdarázsok tojócsövén át is valami hasonló mérges folyadék- 

 nak («ichor»)) kell a növény testébe jutni, mely ott a méh mérgével analog 

 folyamatot idézve elö, daganatot okoz. — «Nec sat fuit naturae tam miro 

 artificio terebram condidisse, sed flicto vulnere vei excitato foramine infun- 

 dendum exinde liquorem intra terebram condidit. — Ex infuso namque 

 liquore a terebra extremo effluente, qui summe activus et fermentativus 

 est, nova in tenellis vegetantibus particulis excitatur fermentatio seu inte- 

 stinus motus».^ A mérges hatáshoz hozzá veszi még azt is, hogy a fiatal 

 ágra gyakran igen sok pete jut, minek következtében rendkívül nagy daga- 

 nat fejlődik rajta és a levelek, megszakíttatván táplálékuk útja (interrupta 

 alimenti via), nem érik el az őket megillető nagyságot.^ — Ugy látszik 

 tehát, hogy az elméletnek az a része is MALPiGHi-tól származik, mely sze- 

 rint a gubacs az egész rügyből keletkeznék. 



Hogy Malpighi ez elmélete csakis «elmélet», és sem kísérleten, sem 

 egyenes szemléleten nem nyugszik, már azok a jelzők is elárulják, melye- 

 ket ama nedv tulajdonságainak megjelölésére használ, — «qui summe acti- 

 vus et fermentativus est» — de nem is említi sehol, hogy e nedvet látta 

 vagy megvizsgálta volna; azonkívül képzeletének még tágabb tért is enged, 

 midőn azt mondja, hogy «exaratam turgentiam non parum juvat halitus, 

 qui ex deposit is ovis non raro ejßat».'"^ Hogy e tekintetben az exakt megfi- 

 gyelés a képzeletnek nem szabott kellő határt, könnyű belátni. 



Nem is csoda azért, ha az egyenes megfigyelések embere, Réaumue, 

 már a múlt század elején kételkedett Malpighi nézetének helyes voltában 

 es határozottan ellentmondott neki.'^ — Reaumur is figyelt a gubacsokra 

 és kísérleteket is tett velők. Tudta, hogy nem rögtön, hanem lassan fejlőd- 

 nek; és ebből a tüneményből merítette az erjesztő nedv elleni nézetet. «A 

 gubacsok napok, sőt némelyek hetek múlva fejlődnek ; — úgy mond ; — 

 hogyan volna tehát képes az a parányi csepp, melyet az odaáramló tápnedv 

 folytonosan hígít, oJyan hosszú időn át tartó növekedést előidézni.'' ■ — 

 Reaumur általában a szúrás és a petéből kibúvó lárva mechanikai hatásá- 

 nak tulajdonítja a gubacsképződést, úgy fogván azt fel, hogy a pete és a 

 lárva idegen test a növény szövetében s így épen úgy hat, mint ha szálka 



^ Idézett munka. 130., 131. 1. 

 ^ Idézett munka. 117. 1. 

 3 Idézett munka. 132. 1. 



* REAUMUR, Mémoires pour servir à V histoire naturelle des Insects. Paris, 

 731—1742. T. III. 



•^ Idézett munka. III. k. 298. 1, 



