201 



törik be az ember testébe, vagy a légy petét rak az ökör bőrébe, és azon a 

 helyen kemónyedés, kinövés, daganat keletkezik. És ezt annál valószínűbb- 

 nek tartja, mert a sértett részek igen fiatalok. «Ha a levéltetvek — úgy 

 mond • — a fiatal leveleket megszúrják és szívják, a levelek meggörbülnek, 

 összesodróduak, megbodrosodnak, míg ha a vén leveleket szúrják meg, 

 azok változatlanok maradnak«.^ Malpighi ellen felhozza, hogy, ha csak- 

 ugyan valami erjesztő csepp idézné elö a gubacsképzödést, úgy igen sok- 

 féle erjedést kellene feltételezni, melyek a különböző alakú gubacsok 

 létrehozásában szerepelnének. 



Kéaumur a tölgy levelét vizsgálva és rügyet figyelemmel szétbontva, 

 gyakran látta, hogy a levélre különböző nagyságú és alakú pete van 

 riignszlva (collés contre une feuille) vagy hogy v^, peték a levél ráncza alatt 

 vannak (sous le pli d'une feuille), de nem tartotta hihetőnek, hogy az Ufij 

 lerakott peték legyenek azok, melyek a gubacs keletkezését előidézik; 

 ehhez szükséges, — úgy mond — hogy a rovar sebet ejtsen a növény vala- 

 mely részén, mely ennek következtében erősebben fejlődik. A «légy» meg- 

 metszi vagy megszúrja a növény bizonyos részét és a metszésbe vagy 

 lyukba bele rak egy vagy több petét ; a sebből kiömlő nedv megnedvesíti 

 a petéket és nemsokára létre jön a kinövés, mely az egészet beburkolja.^ 

 Felveszi továbbá, hogy a növény valamely részének erősebb növekedését 

 a nedv tételezi fel, a mely benne kering ; felveszi, hogy a növényéletre a 

 melegség kedvezően hat és azután következőképen okoskodik: «Nem való- 

 színű-e az, hogy a pete, melynek belsejében fejlődő embryo s ennek testé- 

 ben sebes nedvkeringés van, melegebb mint a növénynek őt környező 

 része ? — Tudjuk is, hogy az állatok hőfoka sokkal nagyobb, mint a növé- 

 nyeké ; meg lehet tehát engedni, hogy a gubacs középpontjában egy kis 

 tűzhely (foyer) van, mely a környező rostoknak olyan fokban nyújt mele- 

 get, hogy az a meleg képes a szövetek növekedését előmozdítani«.^ 



A tölgyfa levelein képződő magános gubacsokról azt mondja, hogy 

 azok egy rosí?ia/c (fibre) (edénynyalábnak), köszönik eredetöket. A roston 

 sebet ejtett a légy és a. sebbe egy petét rakott; «a sebet — írja — bőven 

 elöntötte a tápnedv, azonban nemsokára megszűnt és a seb szélei megda- 

 gadtak, egymás felé hajlottak és íme ! — a petét bezárták«.* 



Eéaumur a rózsagubacscsal is tett kísérleteket, de e gubacsból csupa 

 élősdiek (une espèce d'ichneumons bruns) jöttek ki, a melyek a rügyeket 

 nem bántották.^ A rózsagubacs bozontos szálairól azt mondja, kogy «nem 

 lehetnek mások, mint a széthasadozott levelek rostjai (fibres) (edénynya- 

 lábok), és pedig azok a rostok, melyek sértetlenül nőhettek.^ Különben a 



1 Idézett munka. III. 303. 1. * Idézett munka. III. 294., 295. 1. 



2 Idézett munka. III. k. 265. 1. ^ Idézett munka. III. 261—262. 1. 



3 Idézett munka. III. k. 297. 1. « Idézett munka. III. 304. 1. 



Természetrajzi füzetek, v. fcöí. ii.— ív. füzet. 14 



