â09 



harang alatt kényelmesen szemlélhettem a gubacsdarázsok viseletét és 

 munkálkodását. 



A peteralcás. Alig jutottak a rovarok a rózsatöre, egyenesen fel- 

 felé tartottak s a rügyhöz érve kémlelödtek, tapogattak csápjaikkal; majd 

 megtörülköztek mellső lábaikkal és ismét kémleltékarügyet minden oldal- 

 ról. Nem telett bele két perez és a két rügyet két egyén máris elfoglalta ; 

 a rügy hegye felé állott, fejével a rózsatö dereka felé fordulva (L tábla 1.^; 

 vízszintesen hátra felé álló peterakóját előre vonta és testének tengelyére 

 függélyes helyzetbe hozva, miután kissé szúró sertéjét is kitolta volt, derék 

 szög alatt nekifeszítette a rügynek, közel a csúcsához, és a peterakó hegyét 

 csendesen belenyomta a rügybe. 



A peterakás műveletét és módját közelebbről és pontosabban akar- 

 ván vizsgálni, az üvegharangot el kelle távolítanom ; és el is vettem, a nél- 

 kül, hogy a peterakásba elmerült rovarok a legkevésbbé is zavartatták 

 volna magukat fontos munkájokban. Az asztalkára most egy könyökízüle- 

 tes karral ellátott, minden irányban mozgatható és igazítható álló-loupét 

 helj^eztem és az egyik rovarra, nevezetesen a peterakójára beállítottam. — 

 A rovar a rügy alsó oldalán, háttal lefelé állott, s így én felülről a nagyí- 

 tóval szépen benézhettem peterakójának az árkába és megfigyelhettem 

 mindazt, a mit a kézi nagyító csak megmutathatott. 



Főfigy elmemet első sorban az «izgató nedv» megállapítására fordí- 

 tottam, és minden irányban, minden oldalról való világítás mellett néztem 

 a peterakó árkába, várva a rügy megmérgezésére szükséges «izgató csepp» 

 megérkeztét, hogy készen tartott vörös és kék lakmuszpapír-szeletek segé- 

 lyével chemiai tulajdonságáról legalább némi felvilágosítást szerezzek 

 magamnak. De akárhányszor vizsgáltam is e szempontból a tojó rovaro- 

 kat, a peterakó árkában a pete kiürítése közben cseppforma folyadékot 

 nem vettem észre. Láttam azonban három esetben (különösen 1881. 

 év június havában), hogy a rügyön vagy a fiatal leveleken sétáló rovar 

 potroha felső csúcsán, a két szőrös szélű pillenpánty (Klappe) között víz- 

 tiszta, átlátszó és erősen fénytörő csepp jelent meg, melyet a rovar, hátra- 

 hajtott peterakójának árkába felvett, tovább ment v.ele, a peterakója 

 hegyét a rügy vagy levél felületére leeresztette s így haladva, mintegy végig 

 szántott rajta; a nedv e közben részben kiürült és szétfolyt a levél felüle- 

 tén, vagy a rügy külső takaró levelein. — Mi czélja, mi rendeltetése van e 

 nedvnek és eljárásnak, ki tudná megmondani. A tiszta, átlátszó nedv 

 semmi esetre sem a bábállapotban meggyült váladék, mert ez — mint sok- 

 szor volt alkalmam látni — zavaros, színes s nem sokára a kibúvás után 

 üríttetik ki. ■ — Vájjon a peterakó árkának sikamlóssá tételére való e csupán, 

 vagy a levél epidermisét teszi alkalmasabbá a peték felvételére, nem tu- 

 dom megmondani. Annyi azonban bizonyos, hogy a nedv megjelenése és 



