2lü 



elömlése a szúrást és peterakást megelőzte s hogy a rovar nem szúrás köz- 

 ben és nem a tojócsö ejtette sebbe ürítette azt ki. 



Többet mondhatok a rovar mechanikai munkájáról a peterakásban. 

 ÁDLEE-rel állíthatom, hogy az meglehetősen fárasztó munka. Ha a rovar 

 tapogatódzva, keresgélve tojó csövével megtalálta az ítélete szerint alkal- 

 mas helyet és irányt, a kellő állásba helyezkedik, lábait megfeszíti és kezdi 

 a peterakást. Potrohának hátulsó része lassan duzzad, hullámosan emelke- 

 dik, hossztengelyében megrövidül, mell-has irányban tengelye hosszabbo- 

 dik és hasi széle a peterakó árkába mintegy belenyomúl, mintha a petéket 

 tolná előre, majd ismét lelohad, és normális helyzetébe jut. E művelet — 

 úgy látszik — minden egyes pete lerakásánál ismétlődik. A petéket a 

 peterakó árkában nem bírtam észre venni; tulaj donképeni útjokat az 

 Adlee ajánlotta módon (chloroform, aether) ugyancsak nem határozhat- 

 tam meg. 



Egy rügyön egyszerre csak egy szokott helyet foglalni, de volt alkal- 

 mam egy rügyön kettőt is munkában látni. 



A tojó rovarok, ha egyszer a nekik alkalmas helyet megtalálták és 

 peterakójokat benyomták, hosszabb ideig, 12 — 16 óráig, és talán tovább is 

 megmaradnak ugyanabban a helyzetben, mint ezt már Brandt és Eatze- 

 BURG is megállapították,'" tehát egy helyzetből több petét juttathatnak ren- 

 deltetésök helyére ; nincs szükségök minden egyes pete végett új sebet 

 ejteni a növényen. — Azt azonban megállapíthatom, hogy egyazon rügyön, 

 rendesen egymás után három irányban foglalnak helyet: alulról, jobbról 

 meg balról szúrják meg, a minek értelmét az alább közlendő megfigyelé- 

 sek fogják felderíteni. Ha a peterakás munkájában kifáradtak, elhagyják a 

 rügyet, az ágra ülnek, törleszkednek vagy le s fel mászkálnak, hogy a mun- 

 kához új erőt gyűjtsenek. Visszatérnek azután a rügyekre, esetleg más 

 rügyeket szúrnak meg. 



Kíváncsi voltam, meddig tart a rovarok peterakásának és életének 

 ideje, azért a legelőször kísérlet alá vett két rovart háborítatlanul hagytam 

 működni a borító alatt. Márczius 15-ikétől kisebb-nagyobb megszakítások- 

 kal a hónap 24-ikéig, tehát nyolcz nwpig láttam, őket peterakáshan ; 24-ikén 

 mind a kettőt dögölve találtam. Eletökben semmit sem ettek ; még vizet 

 sem ittak, mert a borító alatt nem is volt víz. Ezeknek tehát vízre sem volt 

 szükségök, mint azt Adler a tölgy-gubacsdarázsokra nézve elkerülhetetlen- 

 nek állítja ^ — A két rovar tetemét, melyek életök feladatát, a jövő nem- 

 zedék biztosítását — úgy látszik — teljesen betöltötték, közelebbről meg- 

 vizsgálva, potrohúk egészen átlátszónak, üresnek látszott; az; egyiket 

 felbontottam és potrohában még mindig elég számos jpetét találtam. 



Más kísérleteknél, különösen a későn kikelő rovaroknál, június havá- 



^ Idézett munka. II. k. 148. 1. ^ Über den Generationswechsel. 223. 1. 



