all 



ban, mindenkor azt láttam, hogy a rovarok a növekedésben levő ágak 

 tetejére ülnek és peterakójokat az ág hossztengelyével párhuzamosan a 

 még ki nem feslett fiatal levelek közé szúrva, rakják le petéiket, mint ezt 

 Adler is megfigyelte ; söt azt is láttam, hogy munkakímélésböl a rügytakaró 

 levelek alá dugják peterakójokat és úgy rakják le petéiket, hogy a rügyet 

 egyâtalâban meg sem sértik. 



A peték elhelyezése. Hogy a rügynek mely részeire és miként 

 helyezik el é rovarok petéiket, arról úgy szereztem tudomást, hogy a rügye- 

 ket, melyekről tudtam, mert megjegyeztem, hogy meg voltak szúrva, lemet- 

 szettem és praeparáló mikroskop alatt tűkkel levélről levélre szétbontottam 

 egész a tenyészcsúcsig. így győződtem meg, hogy a ]3eték tulaj donképen a 

 rózsa levélállásának megfelelöleg az egy levélkört képező hâroin levélre van- 

 nak rakva, a miről a rügy keresztmetszete is határozottan meggyőzött. Sőt 

 közelebbről is meghatározhattam, hogy a j^eték a fiatal leveleknek úgy felső 

 mint alsó oldalán leginkább a középerehre H a kocsányára vannak rakva, 

 tehát azokra a helyekre, a melyeken az edénynyalábok legnagyobb meny- 

 nyiségben vannak, bár nem hián3^zanak peték a mellékereken, a levél 

 szélein, csúcsán, söt az ág tengelyén sem. (I. táb. 4, 5.) A tenyészcsíicsot magát 

 mindig sértetlenül találtam és egyetlen petét sem láttam rajta soha, minél- 

 fogva legalább a Ehodites rosae peterakására nézve nem osztozhatom Adler- 

 nek és másoknak azon nézetében, melynél fogva a gubacsdarázsok szúró ser- 

 téjöket mélyen nyomják be a levelek közé, hogy az ág hosszanti növekedé- 

 sére oly fontos pontot, a tenyészcsúcsot elérjék.^ — A rügy szétbontásánál 

 nem nehéz megállapítani, hogy a tojó rovar legfeljebb a rügytakarót vagy 

 a rügytakaró alatt fekvő legidősebb leveleket s^-íiríaáí, de azt sem roncsolta 

 el. A szúrás helye mint kiégetett ellipszis alakú nyílás látható a rügy leve- 

 lein és későbben a háborítatlanul tovább fejlődő levelén is. E vizsgálat 

 egyszersmind azt is mutatja, hogy merre vezette a rovar peterakóját és 

 szúró sertéit. A Ehodites-nél legalább nem megy az úgy keresztül-kasul 

 az egész rügyön, mint Adler a Neuroterus-nál lerajzolja;'^ a tenyészcsúcsot 

 pedig egyáltalában nem sérti. Vagy csak a legalsó leveleket fúrja át, hogy a 

 legközelebb utána következőt elérje, vagy egyáltalában nem szúr át sem- 

 mit, hanem a lazán álló rügytakaró és az alsó levél között vezeti be az össze- 

 hajtott levelek ránczába, mint azt már Eéaumur is megjegyzé (I. tábla í2.), 

 nevezetesen akkor, ha nem fejletlen rügybe, hanem az ág hegyén feselő 

 levelekre rakja a petéket. 



A peték beillesztésének módjára nézve bizonyos, hogy a rovar nem 



^ Deutsche Ent. Zeitsch. XXL 1877. 210. 1. 



^ Lege-Apparat u. Eierlegen der Gallwespen. (Deutsche Ent. Zeitschr. XXI. 

 1877.) II. Tab. 8. 



