213 



clása és sajátságos alakulása sejdíteni engedtek, Logy ott fog talán a gubacs 

 képződni. 



A megsziírás és a képződés kezdete között lefolyó eme hosszú idő 

 valóban ellene mond az izgató folyadékban való hitnek ; de ellene mond 

 ennek az a körülmény is, hogy nem minden megszúrt rügyböl fejlődik 

 gubacs, a mit Adler is sok esetben tapasztalt. Az én kísérleteim alkalmával 

 az is megesett, hogy épen olyan rügyböl nem fejlődött gubacs, a melyen 

 legtovább ültek petét rakva a rovarok s a melyet épen azért hagytam meg, 

 hogy teljes mértékben szemlélhessem rajta a gubacs képződését. Ennél 

 fogva a gubacsképződés okára nézve, legalább a rózsagubacsot illetőleg, 

 hajlandó vagyok Eéaubiub, Van der Hoeven és legújabban Adler kifejtette 

 nézethez csatlakozni, melynél fogva a petéből kikelt és a növény szövetébe 

 hatoló, belőle táplálkozó lárvák azok, melyek a gubacsképződést megindít- 

 ják és fejlődésük befej eztéig fentartják. Igaz, hogy e mellett még mindig 

 helye van azon gondolatnak, hogy a lárvák maguk .választanak el valami 

 ható anyagot, de hát ezt bebizonyítani nehéz és föltevésére nincs is szük- 

 ség ; a gubacsképződést talán sokkal egyszerűbb okokra és hatásokra lehet 

 majd visszavezetni. 



Örömömre szolgál, hogy Adler megfigyeléseit általában több tekintet- 

 ben megerősíthetem. E megerősítés értékében talán annyival inkább nyer, 

 hogy én vizsgálataimat AoLER-től függetlenül végeztem és az itt közlött tapasz- 

 talatokat már bírtam, mielőtt Adler idézett értekezéseit ismertem volna.^ 



De nézzük, hogy miből és miként lesz a rózsagubacs. 



A rózsagubacs morphologiájára nézve általános a nézet, hogy az 

 ág-képlet. Határozottan ezt vallja G. Mayr^ és Adler is, midőn a tenyész- 

 csúcsnak olyan fontos szerepet tulajdonít. Általában azt hiszik, hogy a 

 peterakó rovar a tenyészcsúcsot elroncsolja, minek következtében a hosz- 

 szában való növekedés megszűnik és a rügy az ismeretes gubacsalakot 

 veszi fel, melyen a levelek erei, megfosztatva parenchymjöktöl, mint ágas- 

 bogas szőrök tűnnek elő. 



Közöltem már, hogy a Khodites rosae tapasztalatom szerint a rügy 

 tenyészcsúcsát peterakása alkahnával soha sem sérti meg ; de ha a peterakás 

 megfigyelésénél talán tévedtem volna, minden kétséget eloszlatott a fej- 

 lődő gubacsok szemlélete. Leszámítva az időközben vizsgálatra lemetszett 

 rügyeket és fiatal gubacsokat, szemem előtt fejlődött hat gubacs kezdetétől 

 fogva egész teljes befejezéséig, és én valamennyinél azt láttam, hogy az ág 

 hosszában való növekedése egynél sincs gátolva: 4, 7, 10 és több centimé- 

 ternyire fejlődtek a hajtások és hegyök egészen olyan volt, mint akár- 

 melyik sértetlen ágé, — pedig ezeknek alsó részén gubacs kezdett fejlődni. 



"• A Zool. Anzeiger. 1879. 30-ik száma tett rá csak figyelmessé. 

 ^. Idézett lielyen. 



