236 



A törzs leggyakrabban hosszúkás-tojásdad, mint általában az Ichthy- 

 diumok valamennyiénél az Ichthydium jamaicense, Schm. kivételével, 

 melynél meglehetős hosszúra nyúlt s vége felé mind jobban kihegyesedő. 

 A törzs szegélye vagy oldalrésze a legtöbb esetben ép szélű, minden bemet- 

 szés nélkül, egyes esetekben azonban kivételesen mindkét oldalon egy-egy 

 nagyobb bemetszés fordulhat elő, miként azt H. Ludwig az Ichthydium 

 Poduránál észlelte.^ 



A törzs, legyen az hossztojásdad vagy pedig kihegyesedő, minden 

 esetben villaalakúlag elálló két farkalakú nyúlványban végződik, melyekről 

 Ehkenberg csak annyit jegyez meg, hogy semmi feladatot sem végeznek, 

 Mecznikow maga sem nyújt ezekről bővebb felvilágosítást s ugyanazon képet 

 nyújtja, melyet Ehrenbeeg. H. Ludwig a villaalakú fa.rkot tüzetesebben 

 vizsgálva, arra az eredményre jutott, hogy azok nem egyszerűen a törzsnek 

 izeletlen folytatásai, miként azt az előbb említett két búvár felfogta, hanem 

 elkülönült nyúlványok s az Ichthydium Poduránál egy, míg az Ichthydium 

 Larusnál két ízből állanak s ugyanazon feladatot végezik, melyet a Kotato- 

 riák lábának úgynevezett ujjai; azaz az által ezeknek segélyével vízi növé- 

 nyekre kapaszkodhatik. Nézetét indokoltnak tartja ama nagy, egysejtű miri- 

 gyek jelenléte által, melyek e nyúlványokon szájadzanak s mely mirigyeket 

 azonosoknak tart a Eotatoriák úgynevezett ragasz-mirigyeivel.^ H. Ludwig- 

 nak eme vizsgálatait 0. Bütschli teljesen mellőzi, azokról nem emlékezik 

 meg, bár értekezése ugyan egy folyóiratban jelent meg s jóval később, 

 hanem az Ehrenberg és MECZNiKow-féle nézetet fogadja el, azaz, hogy az 

 Ichthydiumok villaalakú farka nem ízeit s nem szolgál azon czélra, minőre 

 Ludwig képzeli.^ Vizsgálataimra támaszkodva én a Ludwig nézetét erősítem 

 meg s azt tartom, hogy az Ichthydiumoknak villaalakú farka ízekből van 

 összetéve, melyeknek száma a különböző fajok szerint változik, sőt a később 

 tárgyalandó új fajnál az ízek száma meglehetősen nagy. A mi pedig a villa- 

 farknak élettani működését illeti, nem osztom mindenben a Ludwig néze- 

 tét, nem különösen az új fajt illetőleg, miután ennél, lehető legpontosabb 

 vizsgálataim után sem tudtam a ragasz-mirigyeknek megfelelő képleteket 

 megtalálni. 



A testen a tárgyalt főrészeken kívül élesen elkülönülve találhatni a 

 has- és hátoldalt. A hasoldal minden esetben lapított és csillószőrökkel 

 borított, melyek gyors örvényzésük által az állat helyváltoztatását eredmé- 

 nyezik. A hátoldal ellenben mindig domború, oldalról nézve íveltnek lát- 

 szik, miután a fej és a nyaktájon átmérője sokkal kisebb, mint a törzstájon, 

 hol kidomborodott. A hátoldalon csillószöröket semmi körülmények között 



^ Id. m. id. rajz. 2. ábr. 



'•^ Id. m. p. 203- 205. és 224. Taf. 14. fig. 1., 2., 8., 9., 11. 



3 V. ö. Id. m. Taf. XXVI. fig. 1., 5., fi. 



