íi39 



E nézetemet támogatja az új fajnak csillószörözete is, melynél hasonlólag 

 négy csillószörös szalagot láttam. 



A hasoldal csillószörös szalagainak élettani működését illetőleg 

 Ehrenberg egész határozottan nem nyilatkozik s csupán az Ichthydium 

 nem jellemzésénél érinti e tárgyat futólag s azt mondja, hogy «még mász- 

 kálásra is szolgál» ; ^ de azon körülmény, hogy kerékszervnek tekinti és 

 nevezi, arra mutat, hogy a Kotatoriák kerékszervével analogizálja, bár 

 működését nem ismerteti. E részben Max Schultze nyilatkozik legelőbb, 

 ki, bár a kerékszervvel analogizálja, de a homologiát teljesen mellőzendő- 

 nek tartja a kerékszerv kifejezéssel együtt. ^ Legterjedelmesebben H. Ludwig 

 írja le e szalagok élettani működését,^ mely helyváltoztatást s ezzel együtt 

 a víz folytonos megújítása következtében tápláléknak a szájnyíláshoz való 

 sodrását eredményezi. Tekintve a csillószörök mozgását, mely mellűiről 

 hátrafelé történik, e feladatok teljesítésén kívül egyébre csakugyan nem is 

 szolgálhatnak. 



A hátoldalon, miként már említem, csillószörök egyetlen fajnál sem 

 fordulnak elő, miután ezeket a különböző cuticula sörték helyettesítik ; 

 Ehrenberg állítása szerint * egyes fajoknál a hátoldalon sörték nem for- 

 dulnak elő, mint az Ichthydium Poduránál s a faji jellemek között ezt 

 mindjárt másodsorban említi ; az ő Chœtonotus maximusánál ellenben 

 már említést tesz a sörtékröl, sőt még azt is megjegyzi, hogy egyeseknél 

 világosan kivehető sorokba rendeződtek; de az egyes fajok sörtéinek szer- 

 kezetéről és alakjáról nem tesz említést. Max Schultze már behatóbban 

 tanulmányozta^ s az általa Chaetonotus maximus-nak, Mecznikow által 

 pedig Chaetonotus Schultzii-nak nevezett faj sörtéire vonatkozólag azt 

 mondja, hogy azok meglehetős számmal borítják a hátoldalt, sorokban ren- 

 deződöttek, hátrafelé irányultak s egymást pikkelyek módjára fedik; nagy- 

 ságuk azonban különböző, miután a test oldalain és a fejtájon sokkal 

 kisebbek, mint a test közép- és farktáján. Legtüzetesebben H. Ludwig 

 tanulmányozta a cuticula sörtéket s megkülönbözteti a hátoldali és tapo- 

 gató sörtéket. De miután ö e sörtéket nagyon helyesen cuticula képletek- 

 nek tartja, a villafarknak végét is ideszámítja. ^ 0. Bütschli is ugyanezen 

 alakokat különbözteti meg; én azonban ezek mellé még felveszek egy 

 másik cuticula képletet is, melyet kizárólag a Kolozsvárt előforduló új 

 fajon találtam: nevezetesen a villafark sortéit, melyek igen sok tekintetben 

 különböznek a nevezett búvárok által leírt sörtéktöl. 



A sörték alakja és szerkezetére vonatkozólag Max Schultze tesz leg- 

 először közleményt s szerinte a sörték nem a bőrbe elhelyezett képletek, 

 hanem egyszerűen bőrkitüremlések, mindazáltal kálioldatban gyorsabban 



^ Id. m. p. 388. 2 Id. m. p. 241-242. ^ Id. m. p. 197. * Id. m. p. 388—389. 

 " là. m. p. 247. 8 la. m. p. 195. 



