Ui 



dudornak megfelelöleg a sörte egész hosszában prizma alakot nyer s a szö- 

 gek közül egyik mellfelé, míg a más kettő oldalfelé tekint. 



A hátoldalt borító sörtéknek nem mindenikén lehet azonban e rész- 

 leteket jól észlelni, mert — miként azt H. Ludwig is megjegyzi, — a test 

 mellső harmadában fekvőknél sem az alapi lemezkét, sem a sörték alapján 

 fekvő három dudort, sem pedig a sörték prizma alakját megkülönböztetni 

 nem lehet. Említésre méltó itten azon körülmény, hogy 0. Bütschli az 

 Ichthydium Larus sörtéiröl azt állítja, miszerint hosszúságuknak egyhar- 

 madán két kis, oldalt álló cuticula nyúlvány emelkedik, a leírás után épen 

 olyanok, minők a Max Schultze által leírt Chastonotus maximusnál ; 

 azonban én 0. Bütschli eme állítását tévesnek kell tartanom, miután sem 

 magam, sem pedig, mint említem, H. Ludwig azokat nem észlelte s ha 

 meg volnának az 0. Bütschli által Chgetonotus Larus néven leírt alaknál, 

 azon esetben az nem Chaetonotus (Ichthydium) Larus, hanem Chœtonotus 

 (Ichthydium) Schultzii, Meczn. lenne ; mert Mecznikow, ki mindkét alakot 

 ismerte, a kettő közötti különbséget épen e nyúlványok jelenléte nagy 

 hiányára alapítja. ^ 



Az eddig ismert Ichthydiumf aj oknál a sörték csaknem minden eset- 

 ben elágazódatlanok, sima lefutásnak s kivételt csupán az Ichthydium 

 (Chaetonotus) Schultzii, Meczn. és Ichthydium (Chaetonotus) hystrix Meczn 

 képez, mely előbbinél a Max Schultze és Mecznikow leírása szerint a sörte 

 közepe táján két oldalt álló nyúlvány van, míg az utóbbinál Mecznikow 

 vizsgálatai szerint a sörte hátsó negyedének hátoldali részén egy rövidke 

 nyúlvány emelkedik. ^ 



A sörték működésére vonatkozólag már Ehrenbeeg tesz említést s 

 szerinte ezek élettani feladat teljesítésére, azaz helyváltoztatásra vagy 

 egyéb czélokra nem szolgálnak, teljesen merevek s csak igen kis fokú haj- 

 lékonysággal bírnak. Ennél többet róluk a későbbi búvárok sem tudtak 

 feljegyezni s én nagyon valószínűnek tartom, hogy ezek mint véd- és tám- 

 szervek szolgálnak a reájok leselkedő ellenségekkel szemben, nevezetesen 

 miután legkisebb érintésre is sündisznó módjára összegömbölyödnek. 



A cuticularis képletek, illetőleg függelékek másik faját az úgyneve- 

 zett tapogató sörték képezik, melyek kivételképen csupán a fejen fordul- 

 nak elő. Létezésükről legelőször Mecznikow bírt tudomással s az ö Ichthy- 

 dium ocellatumánál rajzolja is; tüzetesebben azonban csak H. Ludwig, de 

 különösen 0. Bütschli ismerteti.^ E sörték, mint említem, csupán a fejen 

 fordulnak elő s itten úgy oldalt, mint a homlokon, részint pamatokban, 

 részint elszórtan feküsznek. A test többi sortéitól nemcsak hosszúságuk s 

 finomságuk által különböznek, hanem abban is eltérnek, hogy alapjukon a 



* lel. m. p. 451. 2 Id. m. p. 451. XXXV. Tab. fig. 7. A. 

 ^ O, Bütschli id. m. p. 387. 



