159 



nősen a hímek fel-felrebbentek, jobbra-balra szállva s egy-egy nőstényt 

 keresve, melynek megtermékenyítéséről azonnal gondoskodtak. 



A párosodás alkalmával a hím felszáll a tojóra, lábaival megfogja és 

 csáj^jával rendkívül élénk játékot űz : a tojó fejét, de különösen csápjait 

 egész hosszában, igen gyorsan és töbszörösen érintgeti^, törülgeli, mintha 

 csak hevesen csókolgatná. Míg csápjai elül ily fürge, minden bizony nyal a 

 párosodásra ingerlő munkát végeznek, hátul potroha sem vesztegel, hanem 

 majdjobb, majd bal oldalról igyekszik a kellő helyzetet eltalálni és a páro- 

 sodást tényleg megejteni. Maga az aktus (A. ramuli) csak pár pillanat müve. 

 A tojó általában szabadkozni látszik s a h'm ügyességétől függ, hogy a 

 nőstény potrohának a párosodásra alkalmas elhajlását a kellő pillanatban 

 felhasználja. 



A párosodás után a levelek alsó lapjára vonultak, újra törleszkedtek 

 és itt pihenni látszottak. 



Hogy e rovarok viseletét a szabadban láthassam, a téli generáczióból 

 is soknak megadtam szabadságát , nevezetesen a C. Kollari . calicis, 

 truncicola, scutellaris, coriaria néhány példányának. Ezek, nem levén a 

 párzásra ösztönzésök, sokkal nyugodtabbak voltak; elfoglaltak a levél alján, 

 vagy felületén, avagy az ágon valami alkalmas helyet, ott megültek, leg- 

 feljebb erősen törleszkedtek és hátulsó lábaikkal tisztogatták, húzogatták 

 szárnyaikat, mintegy 5 — 10 j)erczig, azután hirtelen szárnyra keltek, ma- 

 gasra emelkedtek és gyorsan eltűntek szemeim elől. Az imént említett fajok 

 mind elrepültek, pedig a peterakásra alkalmas tölgyfán voltak; csak a C. 

 truncicola volt együgyű és folytonosan lebukott az ágról. Úgy látszik, 

 hogy a tavaszi meg nyári generáczió gyorsan biztosítani igyekszik a fajt 

 a hely színén, a télinek pedig a faj terjesztése jut feladatúi. 



A szabad szárnyra bocsátandókat széles szájú henger- üvegben szállí- 

 tottam ki. Az üveg fenekén egy alkalommal, mikor a C. calicis példányait 

 akartam kivinni, a kimosás után egy csepp víz maradt. Beletéve a rovaro- 

 kat, nagy meglepetéssel vettem észre, hogy úgyszólván valamennyien neki 

 estek a fenék barázdájában szétfolyt csepp víznek ; sorba állottak mint az 

 ökrök a vályúnál és nagy mohósággal ittak; fejőket mereven lefelé, potro- 

 húkat pedig felfelé tartották és mellső lábaikkal szájok felé két oldalról 

 mintegy kaparták, hajtották, szájrészeikkel pedig kapkodták a vizet ; kézi 

 nagyítóval jól lehetett látni, hogy az ivásnál az állkapcsok és a tapogatók 

 mind működésben vannak. Ezt tapasztaltam a C. truncicola- és tincto- 

 riá-nál is. 



A darázsok repülésének ideje nálunk általában korábbi m'nt Adler, 

 Mayr, vagy Giraud adatai szerint Németországban vagy Ausztriában ; mond- 

 hatnám, hogy ez északibb vidékieket a mieink legtöbbje egy teljes hónappal 

 előzi meg. 



