11 ak, e madár sehol sem hiányzik; ott a magasban kering s legnagyobb 

 gyorsasággal és bátorsággal kapja el kiszemelt prédáját. Ez így megy reg- 

 geltől késő estig. Ha esö esik, a legközelebbi magas és legsűrűbb fa lomb- 

 jai közé hnzódik, s a mint az esö ismét megszűnt, azonnal rendes helyén 

 kering. 



Az éh'kködö Kán fia földrajzi körét az Atlasztartományok kivételével, 

 egész Afrika. Madagaskar, Kis-Azsia, Szyria és Palesztina teszi, de ezeken 

 kívül még Görögországban is előfordul. Magassági elterjedése, Heuglin 

 számítása szerint, a tenger színétől 13,000 láb. 



Fészkét a városokban mecsetek tornyaira, vagy a városok s falvak 

 mellett magas datolyafák csúcsaira rakja, s azt finom pálmarostokkal 

 béleli ki, melybe rendesen 3 — 5 tojást rak. A tojásnak héja homályos, 

 alapszíne mészfehér, világos és sötét barna foltokkal, mely foltok a tojás 

 tompa felén sűrűn, néha gyűrű alakban vannak elhelyezve. A héj belül 

 világos zöld. — A költés ideje február, márczius és április hónapokra esik. 



A kifejlett öreg példány az első pillanatra, némi hasonlatosságot 

 mutat a Milvus ater-iel ; de a pontosabb megfigyelés minden kisebb rész- 

 letében lényeges eltérést mutat. A csőr színe, mely a M. ater-nêl mindig 

 sötét szaruszínű, e fajnál sárga ; a fiataloknál fekete, csak a második évben 

 lesz sárga. A fiatal tollazata is lényeges eltérést mutat. 



A kifejlett öreg diagnosisa : Piufo-hrunneus ; capite, collo et corpore 

 subtus, striis scapulibus longis angustis nigris notcitis ; dorso et alis obscure 

 fuscis ; remigis nigris ; cauda nigro-fusca, indistincte fasciata ; rostro ßavo. 



Az 1882. év augusztus hó 10-én a budai hegységben elejtett példány 

 fiatal tollazatban van, leírása a következő. A csőr felső kávája és az alsó 

 fele fekete, a viaszhártya és az alsó áll fele sárga. A fej, nyakszirt és nyak 

 fakószínű, gesztenyebarna hosz-sávokkal, a tollak nyele fekete, szélök pedig 

 gesztenyebarna. A fültáj s a szemen átvonuló rész sötéten elmosódott; a 

 torok fehér, az egyes tollak széles fekete nyelűek. Fölül sötét barna, az 

 egyes tollak végei vörhenyes barnák és a legvégűkön világos fakószínbe 

 mennek át, hasonló van a földszínű barna felső szárnytakaró tollaknál. Az 

 evezötcllak feketék, csúcsok fakó folttal jelölt. A begy, mell és has színe 

 kissé sötétebb mint a fejé, az egyes tollak fekete nyéllel s földbarna színnel 

 szélesen szegélyzettek. A fark alsótakarói vörhenyesbarnák. A fark felül 

 barna, vörhenyes árnyalattal, és sötétbarna külső szegélylyel, azonfelül 8 — 

 10 körülbelül 2 %i -nyi keresztsávval ; alul hamvas szürke, barnás külső 

 szegélylyel s elmosódott keresztsávokkal. A farktollak csúcsa felül szélesen, 

 alul keskenyen fakószínben végződik, a nyél felül feketés, alul hamvas- 

 szürke. A csüd és ujjak sárgák. 



Végre méreteit összehasonlítva adom egy múzeumi öreg cf példány- 

 nyal, mely Egyiptomból való ; azonfelül Brehm és Hartmann méréseit is 



