Chydoms ghihosus, Baied 



t'liydorus 

 Tjynceus 



Chydorus 



« 

 Lynceus 



« 

 Chydorus 

 Lynceus 

 Chydorus 



^lobosus___ Baird : Brit. Eutomostr. p:ig. Í-27. Tab. XVJ. Fig. 7. 



« . L1LL.1KBORG : I)e Crustaceis etc. pag. 85. Tab. VTT. Fig. IJ. 



" _, Leydig : Naturgesch. d. Dai^hnien, pag. 230. 



« _.- Schooler: Die Branchiopoden, I. Beitr. pag. 27. 



« — . Schooler ; Neue Beitr. etc. pag. 13. 



« ... TÓTH S.: Tebt-Budán 186 1 -ben talált Daphnidák,p- 22. Fig. 27. 



« _.. Norman and Eraoy : Id. m. pag. 47. Tab. XX. Fig. 5. 



Müller P. E. : Danmarks Cladoeera, p. 195. Tab. IV. Fig. 25. 



" _ Friç : Krustenthiere Böhmens, pag. 245. Fig. 57. 



(. ... Kurz W. : Dodekas neuer Clad. pag. 74. Tab. III. Fig. 8. 



« ._ Hellich : Cladoceren Böhmens, pag. 108. Fig. 62 — 63. 



« -. Lutz A. : Cladoc. d. Umgeg. von Bern, pag. 4o. 



E fajt dr. Tóth Sándor «A Pest-Budán 1861-ben talált Daphnidák» 

 czímű értekezésében, mely a magy. tud. Akadémia «Mathem. és term. tud. 

 közlemények») II. kötetében jelent meg 1862-ben, szintén részletesen ismer- 

 teti, mely okból leírását mellőzöm. 



A Zseminye és Zenoga-tó part mentében gyűjtöttem az elöbbeni tár- 

 saságában növény maradványok közül. Nem oly gyakori és oly nagy számú, 

 mint az előbbi faj. 



Nem. Alofia. Baird. 



Alona af finis, Leydig 



Lynceus affinis 



Alona « 



« « 



Lynceus quadrangularis 

 Alona oblonga... .._ . 



Lynceus affinis _.- ... 

 Alona oblonga... ... . 



« affinis ... ... 



Lendig : Naturgesch. d. Daph. pag. 223. Tab. IX. Fig. 



68—69. 

 Öchödlrr : Lync. und Polyj)h. d. Umg. v. Berlin, p. 19. 

 Sars G. O. : Zoolog. Eeise, pag. 217. 

 Norman and Braoy : Id. m. pag. 26. Tab. XXL Fig. 5. 

 Müller P. E. : Danmarks Cladocera, pag. 175. Tab. III. 



Fig. 22. 23. Tab. IV. Fig. 1. 2. 

 Friç A. : Krustenthiere Böhmens, pag. 242. Fig. 50. 

 Kurz W. : Dodekas neuer Clad. pag. 56. 

 Hellich : Cladoceren Böhmens, i)ag. 85. Fig. 42. 43. 



Teste hosszúkás- tojásdad, közép nagyságú, hátrafelé kissé elkeske- 

 nyedö és vöröses-sárga színű. Feje nagy, összenyomott és mellfelé egy 

 aránylag hosszú, végén kerekített orrmányban folytatódik. Szeme kevés jég- 

 lencséjű és a mellső fejzúg mögött fekszik; kerek föstenyfoltja pedig kö- 

 zelebb fekszik az előbb említett szemhez, mint az orrmány csúcsához. Kis, 

 hengeres tapogatói nem érik el az orrmány hosszát és rövid idegpálczikái 

 között egyik a többinél hosszabb ; oldalsörtéjük szabad végokhoz közel 

 fekszik. Agascsapjuknak alapi íze részben sörtézett és ágaiknak végső ize 

 a csúcsán fínom sörtékkel koszorúzott. A külső ágon öt, míg a belsőn csu- 

 pán három evező sörte van ; mindenik két tagú s első tagjának végén még 

 egy kis tövissel is ékített. A három \égsörte közül a legrövidebbnek első 



