6Ô 



Tüskéje alapján széles, rövid, gyengén ívelt. Felső szegélye gyengén,, az 

 alsó pedig erősen ívelt. 



A vakbelek aránylag hosszúak és nyúlánkak, a két első, hosszú pot- 

 rohfüggelék egymáshoz közel áll, a harmadik hosszabb a megelőzőknél. 

 Az utópotroh hosszú, ívelt, alsó szöge gyengén ívelt. 



Hossza: 1-9%. Magassága: 1-30%. Fejmagassága: 0*4 '«^. Tüske 

 hossza: O'lS'^i. 



A Pelesinye havas útszéli, ideiglenes, iszapos pocsolyájában igen 

 nagy számban találtam, más Daphnidák társaságában. 



Daphnia Schaeferi, Baied. 



Daphnia pulex ___ Straus : Mém. sur les Daplm. Tom. V. Fig. 1 — 20. Tom. VI. 

 pag. 158. 

 « « __. Koch: Deutschlands Crust. Heft 35. Fig. 15. 



« Schaefferi-__ Baird : British Entomostr. pag. 93. Tab. VII. Fig. 1. 2. Tab. 



VIII. Fig. A— I. 

 « magna __^ Lilljeborg : De Crustaceis etc. pag. 24. Tab. I. Fig. 7 — 9. 



Tab. I. a. Fig. 1—13. Tab. XVI. Fig. 9. 

 « Schaeiïeri--. Schödler : Branchiop. d. Umg. v. Berlin, pag. 11. Fig. 1. 3.5. 6. 



« magna ___ Leydig : Naturgesch. d. Daphnien, pag. 134 Fig. 21. 23. 



" « ___ TÓTH S. : A bvidaxDesti kandicsfélék, pag. 133. Fig. 5. 6. 



« « ___ Lutz A. : Cladoc. d. Umg. v. Leipzig, pag. 36. 



i( Schaefferi... Müller P. E. : Danmarks Cladoc. pag. 108. 



<( « Hellich : Cladoceren Böhmens, pag. 23 Fig. 1. 



E fajt dr. Tóth Sándok mint Daphnia magna-t a magy. tud. Akadé- 

 mia «Mathem. és természettud. közleményei »-ben a 133-ik és következő 

 lapokon részletesen ismertette s így annak újból való leírása fölösleges. 



Néhány példányát a Zseminye-tóból gyűjtöttem. A többi tavakból 

 hiányozni látszik. 



II. Air. BEANCHIOPODA, Lamaeck, 

 Család. BEANCHIPODAE, Claus, 

 Nem. Branöhipus . Schaeffer. 



Énemnek legelső alakját Petiver írta le 1709-ben « Gazophilazion 

 naturse» czímű müvében «Squilla lacustris minima, dorso natante» név 

 alatt Angolországból ; valószínű, hogy Linné 1746-ban megjelent «Fauna 

 Suecica»-jában ugyanezen állatot ismerteti, de csak mint álezát írja le; 

 «Systema naturse »-jának X-ik kiadásában már mint «Cancer stagnalis»-t 

 említi. 1752-ben Schaeffer Kegensburg környékéről egy a PETivER-féléhez 

 nagyon hasonló alakot ismertet «Apus pisciformis» név alatt, hü rajzait 

 közölvén; nevét azonban «Elementa entomologica» czímű 1780-ban kiadott 

 nagy művében «Branchipus pisciformis »-ra változtatta. A PETivER-féle alak- 



