78 



tiszta tojásdad alaktól meglehetős lénj'egesen elter s azon szavakba nehe- 

 zen foglalható alakkal egyezik meg, mely a csillószörös ázalékállatkáknál, 

 pl. a Bursaria- és Euplotesfélék családjába tartozóknak képviselőinél, oly 

 gyakran ismétlődik s azon alapszik, hogy a kétoldali részarányos test 

 hosszasági tengelye irányában erősebben, vagy gyengébben csavarodott. E 

 mellett az Anisonema teste, mint a hypotrich ázalékállatkáknál, j)l. az Eupla- 

 tes-féléknél, melyekkel általános testalakra nézve feltűnően megegyezik, 

 lapított : a hátoldal kidomborodó, míg az egészben laposnak látszó has- 

 oldal kissé duzzadt szélek által határolt hosszirányú vájút visel, melyet 

 szdjpcreminczöiu'h (Peristomfeld) akarok nevezni (4 — 6. ábra) s mely majd 

 a hasoldal középső táján, majd többé-kevésbbé, néha igen feltűnően a jobb 

 szél felé húzódva fut végig. A szájperemmező vájujára James-Clark tett 

 először figyelmessé, ki az általa tanulmányozott pennsylvaniai Anisonemát 

 ezen jellem után concavum fajnévvel jelölte ; ^^ hogy azonban majd éleseb- 

 ben, majd gyengébben kifejlődve megvan az Anisonema grandénéi általá- 

 ban, azt BüTSCHLi és Stein vizsgálatai egyaránt bizonyítják. A szájperem- 

 mezö vaskos ? felső részének, vagy egy igen hosszúra nyújtott emberi fül- 

 kagylónak alakjával hasonlítható össze (6. ábra) ; mellfelé a szájtól balra 

 és felfelé kanyarodó kis barázdába folytatódik, míg hátrafelé elkeskenyedő 

 s ellapúló szélekkel enyészik el; legnagyobb mélyedése jobboldali szegé- 

 lyére esik, hol az uszáiyostor elfogadására külön hosszirányú barázda van 

 szélén kivájva (5. ábra). 



Az Anisonema grande nagyságát (0,0:2 — 0,04'%,), testének csavarodá- 

 sát s avval kapcsolatban általános alakját, lapítottságát és szájperemmeze- 

 jének elhelyezését és mélységét tekintve, egyénenkint meglehetősen válto- 

 zik ; mindezen különbségek azonban átmenetek által ki levén egyenlítve, 

 az Anisonema grandenek külön fajokra való szétforgácsolása, mint pl. 

 újabban De Fromentel művében, ^^ nem tartható indokoltnak. 



Külön cuticularis burok, melynek előfordulására, illetőleg hiányára 

 alapította Dujardin az Anisonema és Heteromita nemeket, bizonyára nem 

 borítja a szóban forgó ostorost s vizsgálataim után egész terjedelmében 

 megerősíthetem BüTSCHLi-nek következő állítását: «Valódi köztakaróról az 

 anisonemaszerű ostorosoknál ép oly kevéssé lehet szó, mint pánczélról a 

 Stylonychia-faj oknál, hanem az illető csillószörös és ostoros ázalékállat- 

 káknál egyaránt csupán tömörebb kéregrétegről, mit bizonyára senki sem 

 fog kétségbevonni, ki egy Stylonychiát valamikor vízben szétfolyni látott, 

 midőn külön burokból mi sem marad hátra ».^^ 



Az Anisonema plasmája színtelen, üvegszerüleg átlátszó s az elnyelt 



" Op. cit. p. 333. 



^- Op. cit. 



^« Op. cit. p. i>52. 



