79 



táplálékon és a magon kívül állandóan kisebb-nagyobbszámu, a fényt a 

 plasmánál eresebben törő durva rögöcskéket tartalmaz, melyek főleg a 

 testnek oldalsó s hátsó részében vannak felhalmozódva. A tömör össze- 

 állású kéregplasmába (ektoplasma), épen úgy, mint például az Euplotes-, 

 Aspidisca- és Oxytrichafélék családjába tartozó csillószörös ázalékállatkák- 

 nál, a lágy bélplasmába (entoplasma) éles határ nélkül megy át. x\lakját nem 

 változtatja s ez által lén^yegesen különbözik azon vele rokon ostorostól, 

 mely alakját az Euglenák módjára változtatja s melyet Dujardin Hetero- 

 nema marinának nevezett. 



A két egyenlőtlen ostor közül, — melyek után Dujardin a jellemző 

 Anisonema és Heteromita neveket választá, — az egyik, az örvényző ostor 

 (Rüssel EHRENBEEG-nél, filament flagelliforme DujARDiN-nél, Bewegungs- 

 faden PERTY-nél, flagellum JAMES-ÜLARK-nél, Nebeugeissel SïEiN-nél) több- 

 nyire vékonyabb a másiknál, a test hosszát csak kevéssé haladja túl s a 

 véglény úszása közben mellfelé irányulva kígyózva örvényez, míg a másik, 

 az uszályostor (Spring- és Schwanzborste EnRENBERG-nél, filament traînant 

 DujADRDiN-nél, Stützfaden PERTY-nél, Gubernaculum JAMES-ÜLARK-nél, 

 Hauptgeissel SïEiN-nél) többnyire vastagabb, a test hosszát legalább is 

 harmadfélezer, néha háromszor, vagy négyszer is túlhaladja s ezt a vég- 

 lény úszása közben uszályként vonja maga után. Az ostorok egész hosszú- 

 ságokban egyenlő vastagak s nem vékonyodnak el szabad végok felé, mint 

 ezt a legtöbb szerző mindkét, vagy (James-Clark) legalább az örvényző 

 ostorra nézve állítja, vagy legalább rajzolja. 



A mi az ostorok kiindulását illeti, erre nézve az ujabb búvárok 

 (James-Clark, De Promentel, Bütschli, Stein) általában megegyeznek 

 abban, hogy az uszályostor a hasoldalon, a mellső végtől kisebb-nagyobb 

 távolsfigban s a középvonaltól többnyire kissé balra eső pontból ered; 

 azután ívelten, vagy, szabatosabban kifejezve, csigavonalban mellfelé, majd 

 jobbra kanyarodik, hogy végre a szájperemmező jobboldali szegélye menté- 

 ben hátra felé húzódjék; egész lefutásában tehát püspökpálczához hason- 

 lítható, mely kunkorodott végével van oda nőlve. Röviden, de tökélyesen 

 írta le ezen viszonyt Bütschli.^* Az örvényző ostorra nézve ellenben azt 

 állítják az Anisonemával foglalkozó újabb búvárok, hogy egyszerűen a test 

 mellső végéből veszi eredetét. Ezen felfogás vizsgálataim szerint téves : 

 az örvényzőostor ugyanis, mint már Dujardin állította, — ki előtt külön- 

 ben az ostorok lefutásának részletei ismeretlenek voltak, — az uszályostor- 

 ral együtt ugyanazon pontból ered; míg azonban az uszály ostor a száj - 

 peremmező mellső végén jobbra s az után lefelé kanyarodik, addig az 

 örvényzőostor, miután egy fél csigakanyarulatban az uszályostor kanya- 

 rodását követte, mellfelé kanyarodik s a szájperemmezönek fentebb emlí- 



'* c)p. cit. p. 25;î. 



