Három véglényre lehetne gondolni, mely a sósvízi Codonocladium 

 corymbosummal esetleg azonos lehet. Ezeknek egjáke az Epistylis arabica, 

 melyet Ehrenberg 1823-bau Tor mellett a Vöröstengerben egy gyűrűs 

 féregnek, a Serpula sangvineának sertéin talált ^ ; ezen parányi, csupán 

 ^/48 — V33 vonalnyi nagyságot elérő «Epistylis», melynek kevés számú 

 (2, 3, legfeljebb 5) egyénei villaszerűleg elágazó, finom, merev kocsányon 

 ülnek, Bhbenberg rajza s leírása után ítélve, ép oly jogosan tartható osto- 

 rosnak, mint az Ehrenbbrg által leírt másik parányi «Epistylis», az E. 

 Botrytis, s ha ez áll, úgy a sósvízi Codonocladium igen valószínűleg azo- 

 nos vele. A másik, m^ly Stein szerint az Epistylis digitalis és Carchsesium 

 pygmoeum társaságában néha igen nagy számmal fordul elö a Cyclopsokon ' 

 s melyről Stein, midőn felfedezte, még azt vélte, hogy a nevezett Vorticella- 

 félék valamelyikének legfiatalabb alakja, a jellemző rajzok után ítélve, leg- 

 feljebb abban különbözik ostorosunktól, hogy telepei nagyobb számú egyé- 

 nek által képeztetnek. A harmadik vége a James-Clark által leírt Salpingœca 

 marinus ^, abban tér el a sósvízi Codonocladiumtól, hogy telepeket nem 

 képez. 



Azon pontos észleletek után, melyeket James-Claek és Bütschli a 

 Codonocladiummal rokon ostorosakról közöltek s melyek befejezetlen mun- 

 kájának pompás rajzai után ítélve Stein által is megerősíttetnek, csak 

 kevés oly részletet közölhetek, melyek a Cylicomastixek vagy Craspidomo- 

 iiasok szervezetének ismeretét bővítené. 



A Codonocladium corymbosumot majd hosszú kocsányon ülő magá- 

 nyos példányokban találtam (8. ábra) melyek alig külömböznek James- 

 Clark Salpingoeca marinusától, majd ismét kevés számú (2 — 4) egyén által 

 képezett telepekbe egyesülve (7. ábra). Az üvegszerűleg átlátszó, színtelen 

 kocsány többnyire nem egészen egyenes s szabad vége, melylyel mosza- 

 tokra s egyéb alámerült tárgyakra van tapadva, vagy szabadon lebeg, pohár- 

 talpszerűleg kiszélesedett; a telepeket képzőknek közös kocsánya villa- 

 szerűleg, szabálytalanul elágazó kisded sátorozó ernyőt (corymbus) képez, 

 miáltal a szabálj^osan ernyősen egyszer vagy kétszer elágazó Codonocla- 

 dium umbellatumtól. Stein ^, lényegesen különbözik. 



A Codonocladium testalakja annyira hasonlít a Vorticellafélék álta- 

 lánosan ismert testalakjához, hogy legkevésbbé sem ütközhetünk meg 

 azon, hogy régibb búvárok, kik a Craspodomonasokat gyengébb nagyítá- 

 sok alatt vizsgálván, a jellemző gallért s az egyetlen örvényzŐ ostort nem. 



'- Op. cit. p. 285. Taf. XXVII. fig. 7. 



" Die Infusionsthiere auf ihre Entwickelungsgesciiiclite 11111618X10111. 1804. p. 51. 

 Taf. III. fig. 42-43. 



« Op. cit. p. 320. PL IX. fig. 28—32. 



" Op. cit. Taf VIII. fig. 12. Tal. IX. fig. 1—7. 



