9^2 



egyének épen nem ritkák. Ismerek továbbá Kolozsvár köru_yékén egy las- 

 san folyó, sekély vizek fenekén élö Euglenát, mely, mint a Stein által leirt 

 Ascogiena vaginicola^*^, kocsonyás csövekben lakik, ■ — melyek azonban nem 

 oly szabályosak, mint az Ascoglenáéi, ■ — s melynek egyénei szintén igen 

 gyakran bírnak két ostorral. Ezen észleletek alapján Morren azon állítá- 

 sát, hogy az Euglenákat voltaképen két ostor jellemzi, melyek közül azon- 

 ban rendesen csak az egyik van kinyújtva, — vagy talán kifejlődve, — nem 

 tartom egészen indokolatlannak : s ha ez áll, úgy annál kevésbbé lehet 

 oknnk az Eutrepiát az Euglenáktól elválasztani, miután Perty szerint van 

 az Eutreptiának egy varietása, mely a föalaktól egyetlen ostora által külön- 

 bözik ^^, s e szerint talán legczélszerűbb lenne az Eutreptiát Euglena 

 Entreptia névvel, azaz azon névvel jelölni, melyet Perty az egy ostorú 

 Eutreptiára alkalmaz ; meg kell azonban jegyeznem, hogy én az Eutrep- 

 tiáknak mindkét ostorát állandóan megkülönböztethettem. 



Az Eutreptiának azon leggyakrabban észlelhető egyénei, melyeknél a 

 levélzöld a mellső s hátsó vég kivételével egyenletesen színezi a testet s 

 melyekről először akarok szólani (2, 4 — 5. ábra), mintegy 0.06 — 0.08 "^^ 

 hosszaságot érnek el ; megnyalva orsóalakúak ; hátrafelé vékony farkocs- 

 kába, mell felé, mint az Euglena Acus, meglehetős hosszú, hengeres, csak- 

 nem csőszerű ostorvégbe keskenyednek. Ezen két testvég kivételével, mint 

 említem, az egész test egyenletesen eloszlott üde fűzöld chlorophyll által 

 színezett. 



Egy csepp borszeszszel megölt s azután a fedőlemezzel összenyomott 

 Eutreptiákról szerfelett finom, szerkezet nélküli határhártya emelhető le, 

 mely azonban az élőkön nem különböztethető meg. 



Az ostorvégnek csúcsa majd egészen közepett, majd csak jelenték- 

 telenül oldalra húzódott kis bemetszés által, mint az Euglenáknál két 

 ajakra van osztva, melyeknek mélyéből, látszólag közös pontból, voltaké- 

 pen azonban a két ajakból külön-külön indul ki a két ostor. Az ostorok 

 mintegy a test hosszával egyenlők s alapjoktól szabad végokig egyenlő 

 vastagságú, hengeres fonalak. Ugyanilyen az Euglenák ostora is, mit e 

 helyen különösen azért emelek ki, mert EHRENBBRo-től kezdve az összes 

 búvárok szabad vége felé finoman elvékonyadó fonálnak rajzolják az 

 Euglenák s általában az összes ostorosok ostorát ; már pedig vizsgálataim 

 után úgy találom, hogy az ostorosoknál két különböző ostoralakot lehet 

 megkülönböztetni : úgymint az el nem ágazó, szemcsétlen, hegyes álláb- 

 hoz hasonló, egyszerű protoplasmanyúlvány által képezett elvékonyodó 

 ostort (ilyen van pl. a Monasoknak, Anthophysának, Craspedomonasoknak, 

 a Dinobryon sertulariának s a bőrszínű festőanyagot tartalmazó Peridinium- 



'" Op. cit. Taf. XXL Fig. 35-36. 

 " Op. cit. p. :iâ9. 



