94 



Vizsgálataim szerint mindezen ostorosaknak ket üregecskéje van, me- 

 lyek közül azonban csak az egyik, az, a mely mellett a szemfolt van, szol- 

 gál víz kiürítésére s ez a tulaj dónk épi lüktető üregecske, míg a másik, 

 melybe a garat végződik, a testbe vizet vezető nyeldcMő üregecskéneh felel 

 meg. E két üregecskét az Eugiena viridisnél egyes búvárok, nevezetesen 

 Clapaeède, újabban pedig Carter meg is különböztették, csak hogy az 

 egyiket, felfogásom szerint helytelenül értelmezték. Stein két üregecske 

 előfordulását kétségbe vonja ugyan s összes Eugiena- és Chloropeltisféléi- 

 nek csupán egyetlen üregecskét tulajdonít, azonban ö sem zárja ki egy 

 második üregecske jelenlétének lehetőségét. 



A levélzöldet tartalmazó Astasiafélék (= Eugiena- és Chloropeltis- 

 félék) szemfoltja mellett levő egyik üregecskét már Ehrenberg is látta, 

 csakhogy valódi értékét teljesen félreismerve, idegdúcznak tekintette ^*". 

 Eocke, ki rajzaiban az Euglenák egyik üregecskéjének körvonalait egészen 

 jellemzően adta vissza ^'^, daczára annak, hogy kiemeli, hogy jóddal való 

 kezelésre egészen eltűnik ^^, mégis Eheenbeeg felfogásához ragaszkodik s 

 idegdúcznak (Markknoten) nevezi. Lachmann kiemelvén, hogy Claparède- 

 nek sikerült az Eugiena Pleuronectes (=: Phacus Pleuronectes, Duj.) és 

 E. Acus lüktető üregecskéjét felfedezni, a következő fontos megjegyzést 

 teszi: «Az Euglenáknál az összehúzékony hely feltalálása ezen állatok 

 mozgékonyságán kívül különösen még az által van megnehezítve, hogy épen 

 az Ehrenberg által idegdúcznak tartott hely felett, vagy szorosan e mellett 

 fekszik. » ^^ — Minthogy a lüktető üregecske mellett fekvő idegdúcznak 

 tartott képlet csakugyan létezik, de mint előbb Carter, majd Stein is ki- 

 mutatta, ez eem egyéb, mint egy üregecske : világos, hogy CLAPARÈDE-nek 

 s LACHMANN-nak mindkét üregecskét kellett lálnia. 



CARTER-nek az Eugiena üregecskéire vonatkozó fontos vizsgálatait 

 Stein a következőkben foglalja össze : «CARTER-t illeti az érdem, hogy ezen 

 képletben (t. i. az Ehrenbeeg és Eocke által idegdúcznak tartott képletben) 

 összehúzékony üregecskét ismert fel. Kezdetben csak a különböző egyé- 

 neknél változó alakja és nagysága tűnt fel, később azonban lassankénti, 

 de soha se teljes kiürüléseit is megfigyelte. Pontos megfigyelést csak a 

 pihenő, gömbbé húzódott s betükozódásra készülő, vagy oly már betokozó- 

 dott Euglenákon lehetett végeznie, melyek felpukkantott tokjokból kiszo- 

 rítva lehetőleg laposra nyomattak. Ezen esetben a tulaj donképeni lüktető 

 üregecske mellett egy evvel összeköttetésben álló melléküregecske (sinus) 

 látható, mely folyadékkal lassanként megtelvén, igen jelentékenyen kitágul, 



Op. cit. p. 100. 



Op. cit. Taf. IV. 



Op. cit. p. 60. 



Ueber die Organisation der Infusorien. Müller's Arcli. 1856. p. 369. 



