mag szerkezetet mutatja (4., 5., 13. ábra) s egeszén megegyezik számos 

 más ostorosnak s a gyökérlábúaknak hólyagcsaalakn magjával. 



Az Eutreptia testének vékony,, szemcsétlen kéregplasmája elmosódva 

 megy át a szemcséket tartalmazó bélplasmába. A színtelen végek többnyire 

 egész tömegökben szemcsétlenek, üvegszerüek, vagy csak gyéren szétszórt 

 szemcséket tartalmaznak. A test zöld részében a rajzási időszak folyamá- 

 ban egészen állandóan kifejlődnek ama, az Euglena- és Chloropeltisfélékre 

 annyira jellemző, cellulosehoz és keményítöhez közel álló testecskék, me- 

 lyeket Gottlieb paramylontestecskéknek nevezett.'-^*^ Az Eutreptia paramy- 

 lontestecskéi (9. ábra), eltekintve attól, hogy valamivel nagyobbak, egészen 

 megegyeznek az Euglena viridis megfelelő testecskéivel : mintegy 0,003 — 

 0,004 *'^„ hossz- 8 mintegy felényi harántátmérőjüek, színtelenek, a fényt 

 erősen törik, csaknem zsírfényűek, szerkezetnélküliek, tégla-, vagy Focke 

 találó hasonlatával élve, toiletteszappan-alakúak, gömbölyödött élekkel s 

 szögletekkel ; lapjok kissé behorpadt s ennélfogva élőkről tekintve piskóta- 

 alakúak, mint az emlősök piros vérsejtjei. Fiatal egyéneknél, melyek épen 

 rajzásra keltek, vagy kocsonyás burkokat még el sem hagyták (6. ábra), 

 még egészen hiányzanak s csak a szabad rajzás ideje alatt válnak ki egyre 

 növekedő számban. Képződésökről csak annyit mondhatok, hogy oszlás 

 által bizonyosan nem szaporodnak, hanem mindegyik testecske külön kép- 

 ződik. 



Mindannak daczára, hogy az Eutreptia szervezeti viszonyait tekintve 

 az Euglenákkal annyira megegyezik, úszása közben mégis első pillanatra 

 megkülönböztethető sajátságos és meglepő élénk alakváltoztatásai után, 

 melyeket már Pbrty is igen híven írt le.'^'^ Míg ugyanis az Euglenák úszá- 

 sok közben megtartják megnyúlt orsóalakjokat, vagy legfeljebb hosszasági 

 tengelyök irányában húzódnak össze, vagy nyúlnak meg gyengén s csak ha 

 úszni megszűntek változtatják alakjokat sajátságosan fetrengve, mintegy 

 amoebaszerűleg : addig a Eutreptiák teste úszás közben is a legélénkebb 

 alakváltozásokat végezi, mintegy szüntelenül hullámzik. Úszás közben 

 (2., 4., 5. ábra) az Eutrej)tiák testének hátsó részén egy-egy duzzadás emel- 

 kedik, dagad ki, mely hullámhegyként gördül mell felé s még az ostorvéget 

 el sem érhette, midőn már egy újabb duzzadás kezd utána gördülni. A 

 test peristal ticus hullámzásának ezen meglepő játéka, mely egészen az 

 Astasia Proteuséra emlékeztet,-^ úszás közben szakadatlanul tart, a duzza- 

 dások csaknem egészen szabályos időközökben emelkednek s mintegy 

 nyargalva kergetik egymást végig a véglény testén. Meglepő, hogy bár az 

 Eutreptia teste a legnagyobb mértékben összehúzékony, myophanrostok 



^^ Annal, cl. Chem. u. Pharm. Bd. 75. p. 51. 



2' Op. cit. p. 128. 



''" SïKiN, der Ory. III. Abtli. Taf. XXII. Fig. 44—53. 



