99 



még sincsenek kéregplasmájában kifejlődve, holott a kevésbbé összhúzé- 

 kony Englena viridisnek nagyobb példányain gyakran igen jól kivehetők 

 azon pörgén hajlott lefutású összehúzékony szalagok, melyekről tudtommal 

 Stein tett először határozottan említést,-'^ s ismert el a csillószőrös ázalék- 

 állatkák myophanrostjaival homolog képződményeknek. 



A paramylontestecskék felszaporodtával az Eutreptiák mozgása egyre 

 nehézkesebbé válik, s végre elérkezik azon idő, midőn állatias, rajzó élete- 

 ket pihenő növényivel váltják fel, azaz betokozott állapotba mennek át, 

 mire különben, rajzásra kedvezőtlen viszonyok között, oly egyének is haj- 

 landók, melyek paramylontestecskékkel telezsúfolva még nincsenek. A pi- 

 henésnek induló Eutreptiák gömbbé húzódnak s mint a Palmellafélék csa- 

 ládjába sorolt egysejtű moszatok, meglehetős vastag, viztiszta, nyálkás- 

 kocsonyás burokkal veszik magokat körül (6., 7., 8. ábra), mely, minthogy 

 fénytörése a vízétől alig különbözik, nehezen látható s néha épen csak a 

 felületére rakodó apró idegen teste cskék öve jelöli létezését. A tenyésztő- 

 edény szélén, vagy a szabadban a víz partján, hol a betokozódásra készülő 

 Eutreptiák összegyűlnek, a víz elpárolgása következtében szárazra jutott 

 tokok nyálkás-kocsonyás állománya kemény héjjá tömörül, mely gyakran 

 különböző idegen testeket tartalmaz mintegy magába enyvezve. A vízben 

 maradó tokok, azok például, melyek az edény fenekére telepedtek, néha 

 két-három concentricus réteget mutatnak (8. ábra). A víz felületére szoro- 

 san egymás mellé rakodott tokok egymást sokszögletesen összenyomják 

 (6., 7., 8. ábra) s ulvaszerű hártyákat képeznek, melyek nagyobb czafa tok- 

 ban emelhetők le a víz felületéről. Az egybekelésnek (conjugatio) egy saját- 

 ságos neme is gyakran észlelhető a betokozódó Eutreptiákon, épen úgy, 

 mint vizsgálataim szerint az Euglenákon is, s ez abban áll, hogy párosá- 

 val, ritkábban hármasával vagy négyesével szorosan egymáshoz teleped- 

 nek s közös burokkal veszik magokat körül. Hogy az ily egybekelt párok 

 (7. ábra) nem oszlás útján jöttek létre, mint első pillanatra vélhetnők, ezt 

 az Euglena viridisen tett észleleteim alapján, — melyek azon eredményre 

 vezettek, hogy a paramylontestecskékkel megrakott egyének, mindaddig, 

 míg paramylontestecskéik egy idei pihenés után fel nem oldódnak, osz- 

 lásra egyáltalában nem képesek, — határozottan vélem állíthatni. 



A betokozódott Eutreptiák egy idei pihenés után, mely alatt zöld 

 színök igen sokat veszít élénkségéből, új életre ébrednek. A paramylon- 

 testecskék gyorsan elenyésznek, nyilván feloldódnak s az anyagforgalom 

 körébe vonatnak ; a bágyadt színt a legpompásabb élénk, ragyogó zöld 

 váltja fel s úgy látszik, hogy az egész test újra organizálódik : e mellett 

 szól nevezetesen a chlorophyll felfrissülésén kívül a szemfolt, melynek 

 szemcséi elenyésznek, sőt a töpörödött, sötét szemfoltot néha egy egészen 



29 Der Org. II. x\btli. p. i20. 



