11'2 



A Hydrophilus bélcsöve általában véve a test közepén részint szabadon, 

 részint a testhez kapcsolva a felette lévő véredényi'endszer és az alatta fekvő 

 idegrendszer között többé-kevésbbé kanyarogva húzódik hátra s a szájnyílás- 

 sal kezdődvén a potroh utolsó szelvényén ér véget. Haránt átmérője 1—2-5 

 mm. : hossza 19 — 20 cmeter közt váltakozik. 



A mozgó s rágó száj szervekkel ehátott száj aránylag rövid, tölcsérszertt 

 tágulatba : a garatba (pharynx) vezet, mely rövid és gyenge oesophagust for- 

 málva, észrevétlenül a tápláló cső második s egyszersmind a legfontosabb 

 részébe a küzéphélhe megy át. Ez a táplálócsatorna leglényegesebb része, 

 mert itt készül a tulaj donképeni tápláló-nedv (chyliíicatio ) s ennélfogva e 

 reszt kilusgyomornah is nevezik (V. tábla, 1., 2. ábra). 



A hosszú, tág és hengeres gyomor a potroh felső harmadában egyenes 

 lefutását meg\^áltozta,tja s órarugószerűen háromszor összegöngyölődik. 

 A legkülső kör legnagyobb (16—18 mmeter), a középső kisebb s a belső 

 pedig, mely egyszersmind legmagasabban fekszik, legkisebb átmérőjű (5 — 7 

 mmeter). A gyomor halvány sárga színénél fogva feltűnően elüt az utó- 

 beltől s a MALPioHi-féle edények beömlésénél ér véget, hol a tápláló cső 

 kiszélesedve, ^/3 mmeter széles párkányzatot formál. Ezen párkányzat pedig 

 az órarugószerűen összetekerődött gyomornak legvégső részén emelkedik, 

 ott, hol az utóbei vékonybélszerűen kezdődik s folytatódik tovább az össze- 

 csavarodott gyomor által képezett belső terűben. E szerint a Hydrophilus 

 gyomránál megkülönböztethetjük a mdlsö egyenes részt (pars recta) s a 

 hátsó tekervényes részt (pars curvalis). Az egész közép tájDláló csövet ily hely- 

 zetben a tracheák tartják össze, melyek mesenteriumszerű hálózatai még a 

 Malpighi- edényeket is a tápláló csőhöz erősitik. 



Az iitóhél a középbél által át nem hasonitott anyagot egyelőre fölveszi, 

 hogy a potroh végén lévő végbélnyiláson át a testből — mint hasznavehetet- 

 len anyagot — kitakarítsa. Gegenbaur nézetének helji; adva, a közép- és 

 utóbél közti határt ott találhatjuk, hol a Malpighi-edények a tápcsőbe ömle- 

 nek. A Malpighi- edényekről itt csak egyelőre annyit jegyzek meg, hogy a 

 vizibogárnál — három kettős csoportba elhelyezve — ■ hat ilyen edény van, 

 melyek 8: — 10 cmeter hosszúak, elég erős falnak s világos piszkossárga 

 színűek. E képletek hugy kiválasztási szerveknek tekintetnek, (V. tábla, 

 l.ábra:ilí.) 



Az iitőbél rövid, alig 1 mmétel- átmérőjű béllel kezdődik, mely a teker- 

 vényes s az egész tápláló cső hosszának körülbelül heted részét képező, bar- 

 nás-színű vastagbélben folytatódik tovább s lassan vékonyodva, az erős izmos 

 falu s fehér színű végbéllel ér véget. (V. tábla, 1. ábra: ir). 



Harmincz vizibogár tápláló csövét megmérve, az emésztő csatorna 

 egyes részeinek hosszúságát, valamint egymás közti hosszasági arányát közép- 

 értékben a következő számok mutatják : 



