113 



A bogár hossza 



Az egész táplálócsö hossza 



A közép « « 



Az elö « « .._ 



Az utó « « ... ... 



A vastagbél « ... ... 



A végbél « 



Ezen szclmokból láthatjuk, hogy a IjóIcsö egyes részei közt leghosszabb 

 a közepbel, mely az egész emésztő csatornáDak több mint Ivét harmadrészét 

 képezi, a vastagl^el átlag heted-, a végbél tizenötöd-részét alkotja s végre hogy 

 az egész tápláló csö hossza a test hosszát majdnem ötször miilja felül. 



A Hydrophihis tápláló csövet töl)b réteg alkotjíi, melyeket világosan es 

 tisztán csak conservait metszeteken láthatunk. Mielöl)b a frissen kivett tápláló 

 csövet absolut alkoholban vagy 8emper-féle chromsav keverékben (^/'4'>/'nchrom- 

 sav és kevés eczetsav) megkeményítettem volna, közönséges borszeszben egy 

 óráig, esetleg tovább is áztattam. Beágyazási anyagúi celloidint használtam, 

 hogy minden melegítés vagy mechanikai úton létrejöhető eltorzítást, zsugo- 

 rítást stb. elkerüljek. A festést mindig utólag metszeteken végeztem. Festésre 

 l)oraxcarmint, saíiranint es haimatoxylent használtam. Nem hagytam azon- 

 ban íigyelmen kívül a többi anilin festő anyagokat (vesuvian, eosin, fuchsin, 

 methylzöld stb.) sem, melyekkel azonban csak ritkábban színeztem. 



A Hydrophilus tápláló csövének fala három rétegből való : a legkülső 

 kötőszöveti burokhártya, a középső izomréteg és a belső mirigyeket alkotó 

 nyálkahártya, melynek hámsejtjei belső felületükön kitin intimât választanak 

 ki, miért «matrix» v. kitinkópző rétegnek is nevezik. 



A kitinhártya az emésztő csatorna egész belsejét kibeleli ; — szerke- 

 zete a tápláló cső egyes részei szerint változó. Az előbel belső oldalán sor- 

 rendben álló, íinom fogacskákkal ellátott gyenge s sárga színű hártya (Y. tábla, 



10. rajz). Az egyes kitinfogacskák legfölebb 1 — :2 {x hosszúak. Ez esetben is 

 minden bizonynyal a felvett táplálék finomabb szétdarabolására szolgálnak. 



E hái-tya a, középbélben tovább folytatódva más szerkezetűvé s kinéze- 

 sűvé válik. Vele határos epithelsejtekről könnyen leválasztható es igy kali- 

 lugban kiáztatva külön is vizsgálható. Kivéve a középbei utolsó harmadát, 

 vastagsága ugyanaz. Kajta apró horgocskákat szintén találunk, melyek töl)b- 

 nyire sugarasan elhelyezkedve, csillagszerű sphíeroformatiókat alkotnak. 

 Ezen képletek hosszú sorokat képeznek s egymástól nem távol (0*1 mmeter- 

 nyire) feküsznek. Számuk, elhelyezésük mindig meghatározott, a mennyiben 

 csak ott tatálhatók, a hol a közepbel tömlős mirigyei beömlenek (V. tábla 



11. ábra.) A horgocskák ovális alakú (i -8 {j..-nyi területet foglalnak ugy magok 

 közé, hogy ezen területek körül töl>b határozatlan sorban helyezkednek el. 

 A belső horgocskák kisebl)ek, felfelé állók : a külsők nagyobbak, oldalt állók, 



8- 



