116 



3. Timsós hítmatoxylenes oldat nem szolgáltatott határozott eredményt, 

 mert nemcsak a középl)él vége, hanem az iitótápláló csö része is megfestödött. 



4. Mähyknld és mrthyln'ola színe szépen mutatkozott a középbél 



végső részén. 



Mindezen kísérleteket és az emésztő csatorna szövettani szerkezetét is 

 kellő figyelembe véve állíthatom, hogy a Hydroiúilus tápláló csövénél valószi- 

 iiiüfíj a középhél utolsó harmada teljesíti a resorptio feladatát, hol az 

 áthasonított tápláló anyag a kitin-hártyán levő finom lyukacskákon vétetili 

 fel, honnét azután az epithel-sejtek segítségével továbbíttatik és igy egyálta- 

 láhan nem osztozhatom Frey és Leuekart azon nézetéhen, liogy a tápláló 

 anyaq felszívódása a középbél egész hel só' felii létén mindenhol egyformán 

 történik. 



A kitin-intima külső oldalán epithel-sejteket találunk, melyek friss 

 áUapotban is elég jól fehsmerhetők. Világosan látszik, hogy ezen sort göm- 

 bölyded képződmények alkotják. Tűkkel való gondos szétszedésnél az epithel- 

 sejtsor egyes tagjait a kitin hártyától el tudjuk választani úgy, hogy azonnal 

 fölismerhetni, miszerint az többé- kevésbbé halvány sejtekből összetett henger- 

 hám. A sejtmag alakja rendesen kerülékes, a plasma semmi különös szét- 

 különítést nem mutat. Sok esetben a prwperálásnál a sejtek falai szétszakad- 

 tak úgy, hogy a sejtmag szabadon úszott, mely állapotban hsematoxylennel 

 megfestve szerkezetét láthatóvá tehetjük. Ha az epithel-réteget a Nussbaum 

 által ajánlott 1 "/o-os felosmium savval kezeljük, akkor a plasma világosbarna 

 színezetet nyer és a mag élesebbé s világosabbá válik. A középbél hámsejtjei- 

 ben oly kristályokhoz hasonló képleteket, minőket Frenzel ^^ a Tenebrio 

 molitor lárvájának tápláló csövében nagy mennyiségben talált és melyeket 

 >'(magkristalloidok» neve alatt irt le, — a leggondosabl) nézés, legkülönfélébb 

 kezelési módszerek alkalmazása mellett sem voltam képes észrevenni. 



A hámsejtek finomabb szerkezetének tanulmányozására azonban con- 

 servait készítmények, metszetek alkalmasak. 



A bél-nyálkahártya a tápláló cső egész hosszában feltalálható. Henge- 

 res hámsejtjei, a- melyek többnyire alkotják, szakadatlan lánczolatot képez- 

 nek, kezdve az előbéltől egészen az utóbél végső határáig. Sejtjei szorosan 

 egymás mellett feküsznek, habár szomszédos oldalfalaiknak egész felületével 

 nem mindig függnek össze egymással, mert közöttük, különösen a középbél 

 utolsó harmadaiban, különböző alakú rések vannak, melyek többnyire hosszú- 

 kásak s legnagyolib valószínűséggel a tápláló anyag felszívásával vannak 

 összefüggésben. 



A sejtek alakja, nagysága különféle, de nem annyira változó, mint 

 Frenzel a Tenebrio molitorban találta. Majd köbalakú (œsophagusban és 

 végbélben), majd a középbélben lassan hengeressé váhk. A hengeres 



"Frenzel: Ueber Bau- u. Thätig. d. Verd. v. Lar. d. Tenebrio molitor p. 317. 



