137 



meg újra csalogatja, a háló megrezzentése és sajátságos ügyotküi futkosással 

 a háló legkülső szélén igyekezik a nőstényt párzásra hírni. liendszerint azon- 

 ban, ha a hím feltalálta a nőstény hálóját (A) és hajlamát fölismerte, a háló- 

 nak egyik lefelé vezető küllője mellett, bokorra, gerendára vagy mire épen 

 erősítve van e küllő, rendetlen kis fészket (B) készít magának, csak néhány 

 fonáhal, hogy abba ülve várhassa a szerencsés pillanatot, mikor a nőstényben 

 a párzási ösztön elired. Addig is két-három fonalból álló hidat {( ') épít ma- 

 gának fészke])ől a n()steny hálója keretéig es meg ott is feszít ki egynehány 

 oldalfonalat. Azután visszatér fészkébe és türelmesen vár liosszal)b ideig. 

 Egyszerre azonban, mintha megváltozott volna, izgatottan kirohan, rángatás 



fogja el testét, izeit, tagjait és potroha mintha leszakadna ugy rezeg ; átfut a 

 hidon, megrezzenti a hálót és szálain fut le, fel, izgatottságában néha oly 

 vigyázatlauul, hogy majdnem leesik, mi annál könnyebben megtörténhetnék, 

 meii; a nőstény fonalai jóval vastagabbak mint a híméi, míg a. hím karmai 

 sokkal gyengébbek, finomabbak és így a nőstény hálóján csak nehezen mo- 

 zoghat. — A nőstény egy ideig nyugodtan tűri a hím alkalmatlankodásjít, 

 mert jól tudta megkülönböztetni e megrezzenéset a hálónak attól, mely egy 

 beleesett rovar kétségbeesett vergődésétől ered ; de végre mégis megsokalva 

 a hím tolakodását, eleinte lassan emelkedik nehéz potrohával, egyszerre azon- 

 ban villámsebesen leereszkedik a tereséig; a továbbit az észre tért hím se várja 



