Ii7 



dad magot láthatunk. E j^rotoplasma-iH'teg nem egyel), mint feltűnően 

 módosult kötőszövet, miként azt Lp'-ydkí is kimutatta (id. m. p. 104.) es a 

 barázdolódási gömbnek változatlanul maradt, az embrió növekedése folytán 

 egymástól fülytonosan távolodó, majd azután széteső s(!Jtjeinek végső marad- 

 ványa. Ezt igen szépen igazolja az a körülmény, hogy a magok egymástól 

 egyenlő távolságban vannak s a protoplasmaréteg egygyé olvadva a testüi-t 

 mintegy tömlő körülzárja. A liypodermis leghatalmasabban a villafüggelé- 

 kekben fejlődött ki, a melyeknek űrét egészen kitölti ; hasonló a kerék- 

 szerv alapján is, a honnan igen finom ágalckal hatol be a kerékszerv karé 

 lyaiba, épen mint a Lacinnlarid sodíiIis-nú\, vagy a 7 V///oí///?/Y/ -család 

 alakjainál. De az evezőszcrü függelékek űrét is a hypodermis tölti ki. 



Az epidermis élettani működéséről csak annyit jegyzek meg, hog^^ az 

 a test védelmezésén kívül még az említett befelé álló tarajkaival az izmok 

 tapadására is szolgál; míg a hypodermis első sorban az epidermist választja 

 ki s e tekintetben analog az Izeltlalm állatol' chitinogén rétegével, a mely- 

 lyel kétségtelenül homolog is. De ezenkívül a test lielső falazatának képzésé- 

 hez is járul s egyes nyulványkái eshetőleg egyik-másik belső szerv meg- 

 erősítésére is szolgálnak, a melyhez hasonló esetet Leydkí nem egyet említ 

 s találó példaképen az AsplcniduKí Sicholdii és NotO)n}iiala criitriir(i-íii}okva. 

 hivatkozik. 



A köztakaróhoz lehet és kell is .sorolnom azokat a hatalmas és tollas 

 sörtéket is, a melyek a cvezőszerű függelékek csúcsáról erednek s ezeket 

 annyival inkább, mert valamennyiök tömör cuticula ííllományból való. 

 E hatalmas sörték a has- és hátoldal középvonalán emelkedő evezöszerü 

 függelékeken épszélűek es kissé íveltek, míg az oldal függelékeken kígyózó 

 lefutásnak. Jellemző az, hogy valamennyi evezőszerű függelék csúcssörteje 

 villaalakulag két ágra oszlott s az egyes ágak egymással szemben íveltek. 

 De érdekesek e csúcssörték azért is, mert alapjuk hagymaszerűén duzzadt, 

 majd elkeskenyedő s a két ágra oszlás csak az evezőszerű függeléktől távo- 

 labb történik meg. 



E sörtéket illetőleg megjegyezhetem azt, hogy Schmarda L. valameny- 

 nyit ágasoknak ábrázolja, míg ellenben Hudson valamennyit eg^'szerűnek 

 rajzolja, tehát mindkét búvár tévedett, miután mint láttuk ágas és egyszerű 

 sörték is vannak. A mi e hatalmas sörték feladatát illeti, az nem lehet más, 

 mint az evezöszerü függelékek felületének nagyobi )ításával elősegíteni a hely- 

 változtatás gyorsaságát, a mire különösen alkalmasak az átellenesen fekvő 

 finom merev sörtécskék folytán, a melyekkel eg^-etemben feltűnően emlékez- 

 tetnek a Claducera-viikok második, úgynevezett ágas tapogató párjának 

 tollas sörtéire. 



