lô-i 



IZOMRENDSZEK. 



A Hexarîhra polyptcra izmaira vonatkozólag már Schmarda L. azt 

 mondja, hogy azok harántcsikoltak, bár ö csupán az evezők izmairól emliti, 

 még pedig felfogása szerint ilyen izom az első pár evezőben kettő-kettő, a két 

 utóbbiban csupán egy-egy létezik. Említ ugyan még négy izmot a rágó gyo- 

 morból, de azokról részletesen nem emlékezik meg. Hudson szerint a 

 Uí'xarthra izmai valamennyien harántcsíkiiak, de rajza és leírása nem világo- 

 sít fel elegendően az általa ismertetett izmok eredéséről és lefutásáról. 



Az egyes izmok lefutása vizsgálataim alapján feladatuk szerint igen 

 különböző s e tekintetben vannak olyanok, a melyeket gyürüs-, olyanok, a 

 melyeket szárny-, törzs- és t^rí^ó'-izmoknak nevezhetünk. De ezeken kívül a 

 tapogatónak és a test hátsó részének, illetőleg az ivarnyílásnak és a villafüg- 

 gelékeknek is meg vannak saját izmaik, a melyek közül az elsőéit tapogatói-, 

 az utóbbiéit lefutásuk mmtt ferde-izmoknak fogok nevezni. 



A test hasoldalán látható izmok között mellűiről hátrafelé haladva a 

 kerékszerv alapján azonnal feltűnik két izom, a melyek fél gyűrű alakjában 

 egyik oldalról a másikig futnak, ezek a gyürüs izmok (VIII.Tábla, 1 ábr. hi%i^), 

 mert a hátoldalra átterjedve, azon is végig futnak s a kerékszerv alapját egy 

 valóságos gyűrű-alakban övezik. A felső gyűrűs izom (VIII. Tábla, 1. ábra hi^ 

 és IX. Tábla, 1. ábra hi^) egyenesen fekvő gyűrű, míg az alsó (I. és II. Tábla, 

 1 ábra lii-) kissé ívelt, oly formán, hogy a test középvonalában megfekszi a 

 felsőt, míg a test oldalai felé kissé aláhajlik. Ezeket az izmokat Hudson is 

 észlelte és rajzolja, de az alsónak lefutását nem a leghelyesebben tünteti fel. 



E két gyűrűs izom feladata nem más, mint a kerékszervet a vissza- 

 húzódás után elzárni, a mikor is aztán az állatka homlokrészlete kissé íveltté 

 és teljesen simává válik, az izmok pedig megrövidülnek s a felső is az alsó- 

 hoz hasonlóan íveltté válik. 



Az alsó gyűrűs izom alatt két, a test középvonalában keskenyen eredő s 

 a két oldal felé fokozatosan szélesedő izom tűnik fel, a melyek elhelj^ezésük és 

 alakjuk miatt egy madárnak kiterjesztett szárnyaira igen emlékeztetnek s ezer 

 .s2íir?rí/-izmoknak nevezhetjük (VIII. és IX. Tábla, l.ábrasz). E szárnyizmok, 

 a test középvonalában erednek, vagyis a hasoldali evező alapjának közepén 

 s itt közös ponton keletkezve úgy tűnik, mintha összefüggő egészek volnának. 

 Ha az evezők hátrafelé irányulnak, akkor e szárnyizmok felső szegélyükön 

 gyengén fölfelé íveltek, míg ha az evezők előfelé hajlottak, akkor ez izmok 

 tapadáspontjukkal fölfelé emelkedettek és ennek következtében felső szegé- 

 lyök kissé vájt, de a test oldalai felé minden esetben kiszélesedettek és az 

 oldal evezők alapján tapadnak. Ilyen szárnyizmok azonban nemcsak a has- 

 hanem a hátoldalon is kifejlődtek s tapadásuk és lefutásuk azonos a has- 

 oldaliakéval ; csakhogy ezek a hátoldali oldalevezök alapján tapadnak. Hud- 

 son e szárnjázmok jelenlétéről sem szövegében, sem rajzában nem emléke- 



