160 



oldalon a test középvonalában annak épen legvégső csúcsán nyílik s azon a 

 bélsáron kívül még csupán a lüktető hólyag tartalma ürül ki. 



A He.mrthra polyptera-nál a Kerekesférgek egy részénél ismeretes 

 egyébb mirigyek közül csupán az úgynevezett pankreasmirignek vannak meg 

 az emésztőgyomor mellső szegélyének két csúcsán. Ezeket már Schmarda L. 

 eszlelte, de leírásával nem egyezik az általa közölt rajz. Hudson leírásában 

 és rajzában gömböknek mondja ezeket s tényleg gömbök is, a melyekben 

 meglehetős sötéten szemcsézett protoplasma és három gömbölyű, magtestecs- 

 keket záró mag van (VIII. Tábla, 1. ábra m). Hogy e mirigyek váladékukkal 

 mily élettani czélra szolgálnak, arról közvetlen vizsgálatok alapján meggyő- 

 ződni egyelőre nem lehet s Ehreneerg is csak összehasonlítás útján nevezte 

 « Pankreasdrüsen » -éknek azokat. 



VÍZEDÉNYEENDSZEB. 



A Hexarthra polyptcm vízedényrendszere vizsgálataim alapján semmi- 

 ben sem tér el az összes többi Kerekesférgek vízedényrendszerének typusos 

 alakjától, azt két oldaliedénytörzs meg egy páratlan lüktetöhólnaf/ alkotja. 



Az oldalicdénytörzsek a test legmellsö részén a kerékszerv alapján eredő 

 csövek (Vni. IX. Tábla, 1. ábra v.), a melyek lefutásukban többszörös hur- 

 kosak, falazatuk szemcsés protoplasma, míg külső, nemkülönben belső felü- 

 letüket finom cuticularis hártya borítja. Lefutásukban felületükről elszórtan 

 kis tölcséralakú képletek emelkednek, a reszkető szer vek, a melyeknek belse- 

 jében nagyon jól meg lehet különböztetni azt a folyton kígyózó csillószőr- 

 pamatot, a melyről Ehrenberg e képleteket « Zitterorgane »-nak nevezte. 



A két oldaledény a test hátsó végpontján, a lüktetőhólyagba nyí- 

 lik, a melynek vékony falazata szemcsézett és igen finom ruganyos rosto- 

 kat tartalmaz. E ruganyos rostok összehúzódása a lüktető hólyagnak időn- 

 kénti összehúzódását és kitágulását eredményezi. A lüktető hólyag a végbél 

 mellett a hasoldalon van és a végbélnyílásba szájadzik. (IX. Tábla, i^. ábra Ih.) 



Azt az ágakat bocsátó gyíirűs edényt, a melyet Schmarda L. említ és 

 ábrázol, sem Hudson, sem pedig én nem észleltem és azt vélem, hogy az nem 

 is létezik. 



A vízedényrendszer élettani működését illetőleg, mellőzve Ehrenbergt 

 nek azon, alapjában téves felfogását, mintha az a hím ivarszervnek szerepét 

 játszaná, legjobban körvonalozhatom, ha LEYDiG-nak következő szavaira 

 hivatkozom : « Von dein umgehenden Wasser dringt ein Teil entiveder durch 

 endosmotisehe Strömungen oder viel! eicht durch sehr feine, bis jetzt noch 

 nicht bekannte Oefnungen in den inneren Körperraum und mischt sich mit 

 der Ernehrungsßüssigkeit. Der eigentliche Act der Bespiration beschränkt 

 sich auf dieses Wassercinlassen, auf die Veimiscliung frisclien Wassers mit 

 dem, Blute. Das verbrauchte Materied aber wird durch die flimmernden 



