272 



nom. Itt marasztottak. Bejutottam a Nemzeti Múzeumba s ott 

 hozzáláttam az előkészítéshez, mely nem tartozott a könnyű mun- 

 kák közé. 



Épjjen tíz éve, hogy e folyóirat tervezetével elkészültem, ezt 

 a PuLszKY Ferencz elnöklete alatt megtartott öri értekezletnek 

 bemutattam s az eszme megtestesítésével meg is bízattam. 



Az eredeti berendezésen, mely lehetővé tette, hogy a külföld 

 kényelmesen és pontosan értesülhetett törekvéseinkről, alig válto- 

 zott valami s e berendezés szerencsés gondolat volt, mert kétségbe 

 nem vonható tény az, hogy a «Természetrajzi Füzetek» a külföld 

 legelőkelőbb szakköreiben és munkálataiban ma teljes értékű forrás 

 gyanánt szolgálnak. 



Az én működésem, kivált kezdetben, irányzatos volt s kettős 

 ez élra törekedett: javítólag akartam hatni tudományos műnyelvünkre 

 s meg akartam törni a külföld bizonyos szakköreiben megindult 

 áramlatot, mely bizonyos nyelveknek — a magyarnak is — a tudo- 

 mányból való kizárására tört. Talán mondanom sem kell, hogy az 

 áramlat német részről kelt. 



Megvallom, hogy a műnyelv dolgában nem értem el a czélt; 

 hamar beláttam, hogy ezt csak széles alapon való önálló és rend- 

 szeres munkálkodással lehet megközelíteni, mellékes feladatnak 

 nem válik be ; de azt mégis elértem, hogy az elveket tisztába hoz- 

 tam s értekezéseim, melyeknek czíme «A műnyelv kérdése» és 

 «Természetrajz -Nemzeti szellem» széles körben méltatásra találtak. 



A német áramlat elenyészett, még pedig egyenesen egy czik- 

 kem folytán, mely az ötödik kötetben «Sprache und Wissenschaft» 

 czím alatt németül is megjelent, élével Kriechbaumee ellen is 

 fordult, s nagyon eltérj edett. Az imént nevezett tudós későbben a 

 folyóirat munkásai közé sorakozott. Ai-ra a finoman írt viszonzásra, 

 a melyet br. Uechtritz figyelmének köszönhettem, nem feleltem, 



