273 



mert alai)jában mégis csak az ntilitarizmusból indult, melynek az 

 egyén szempontjából lebet l)ecse és fontossága, de a mely a tudo- 

 mány egyetemességének szempontjából elvileg meg nem állbat. 

 Egyebekre nézve bőven felel az eddig megjelent tíz kötetnek tárgy- 

 mutatója. 



Az is bizonyos, hogy a «Természetrajzi Füzetek» megjelenése 

 óta érezhetően nagyobb a külföld érdeklődése a magyarság tudo- 

 mányos törekvései iránt; bizonyítja ezt a külföld kimutatásos iro- 

 dalma, mely ma már fáradozik is azon, hogy a magyar dolgozatok 

 czímeit megszerezze. Azelőtt kínálva sem fogadta be. 



Úgy gondolom, hogy a vállalat egészben megfelelt magáért, 

 megindítása hézagot pótolt; fenmaradása üdvös s hitem szerint 

 biztosítva is van. 



Visszavonulok a vállalattól s nyugodt lélekkel látom azt 

 dr. Schmidt Sándor kipról)ált barátom kezeiben, ki a mióta a 

 magyar halászat könyvének megü'ásával foglalkoztam, úgyis önállóan 

 szerkesztette az utolsó köteteket. 



A visszavonulás oka nagyon egyszerű. Múzeumi állásom az 

 országos képviselőséggel összeférhetetlen volt; válnom kellett s ez 

 mindinkább elidegenített a Múzeum köreiben, hol új erők foglaltak 

 tért s nem szívesen látták azt, hogy a Múzeum kötelékébe nem 

 tartozó ember befolyást gyakoroljon az intézet folyóiratára; sőt 

 ebben magukra nézve szégyent is láttak. E felfogás fölött nem engem 

 illet meg az ítéletmondás. 



Én részemről megdeleltem ; működési tér dolgában nem vagyok 

 megszorulva, mert akarok és talán tudok is dolgozni; terveim is 

 vannak, a melyeknek megvalósítása azt követeli, liog\' hátralévő 

 időmet jól beosszam, ne áldozzak belőle egy perczet sem oly anibi- 

 cziókkal való vesződésre, a méhek bizonyos életkorhoz vannak 

 kötve s úgy is csak az érettebb korral lohadnak le a természetes 



17- 



