előmozdítom s az emlős állatok földirati elterjedésére vonatkozó ismeretein- 

 ket egy-két adattal bővíteni. 



A házi állatokat és azokat, a melyek egykori itt létéről biztos ada- 

 taink vannak ugyan, de ma már a történeti alakok közé kell őket számíta- 

 nunk (hód, vad kecske), valamint azokat, a melyek csak szóbeszédben 

 forognak (tarka görény, havasi nyúl) szándékosan mellőztem. Tekintetbe 

 véve, hogy az alföldi állatok e vidékről majdnem teljesen hiányzanak, szám 

 szerint mégis 47 emlősfajt sorolok el. 



A denevérek közííl a magas hegyeken, mind a fajok mind az egyedek 

 számát tekintve, kevés van.* Leginkább oka ennek a zord klima. A barlan- 

 gok és sziklahasadékok nedvesek, vagy nagyon sokáig fagyosak, azért a bar- 

 langokban, melyek a mészhegyekben számosak, még csak nyomát sem talál- 

 tam a denevéreknek. Gyakrabban találja őket az ember az erdőkben, s még 

 gyakrabban a lakott házakban és elhagyott épületekben, a hol se füst, se 

 nedvesség és szél nem háborgatja őket tanyáj okban a zsindely alatt, a desz- 

 kák között, a gerendák hézagaiban vagy más rejtekhelyökön. Az ilyen helye- 

 ken telelnek is, többen, sokszor két fajbeliek is együtt ; az erdőben az odvas 

 fákban, hasadékokban, a kéreg alatt, avagy a harkály elhagyott lakásában 

 töltilí a telet. — Téli szállásukon, melybe az első fagyok alkalmával (október 

 közepén) vonulnak be, kezdetben igen veszekednek, a mivel tanyájokat 

 elárulják ; czinczogó hangjokat gyakran enyhébb téli napokon is lehet hal- 

 lani telelő tanyájokon. Tavaszkor az időjárás szerint, az első esőzések után, 

 szétoszlik a társaság s mindegyik maga gondoskodik megfelelő rejtekről, a 

 hol párosodnak is. — /. z őszkor fogságba kerülők megélnek egész márcziusig 

 a nélkül, hogy valamit ennének ; saját zsírjokból táplálkoznak, mely őszkor 

 testök nagyobb felét formálja : a tavaszkor befogottak ellenben minden táp- 

 lálék daczára egy pár naj^ alatt elpusztulnak. 



A denevéreknek ellenségei, a tudatlan emberen kívül, a macskák, me- 

 nyétek és egyes baglyok ; a legtöbbet azonban a hosszú és nedves tél pusz- 

 títja el. 



A fajokat illetőleg a következőket találtam : 



1. Rliinolopliüs Jiipposidci OS Bechst. (kis patkós orrú denevér). Nehaoy 

 évvel ezelőtt az árva- váraljai várban, egy falrepedékben, június vegén 6 da- 

 rabot találtam; ezóta se itt, se másutt nem láttam. 



2. l'lccotiis cmritus Keys, et Blas, (nagyfülü denevér). Az épületek 

 közelében ; ritkábban az erdőben. Októberben, a fagyok beálltával a lakott 

 házakba, a deszkaépítményekl)e bújik; ilyenkor G — 8-at is lehet együtt 

 találni, olykor a VesperiKjo discolor társaságában. Meglehetős ritka, csak 

 bizonyos helyeken s a nagyobb épületekben található. 



* V. ö. Frivaldszky Imre, Jellemző adatok Magyarország faunuájához. — 

 Herman Ottó, Reliquia PetényJaua (Természetrajzi Füzetek 111 — IV. 1879 — 18S0.) 



1* 



