fiatalokat az évnek majdnem minden szakában találtam ; nyáron, mikor 

 eledelben nincs szükség, megfigyeltem egy fészket, melyben a fiatalok 14 nap 

 alatt elérték szüleik nagyságát. — A fajok közül a következőket találtam : 



11. Crossopus fodiens Vi^íign. (vízi cziczkány). A patakok és források 

 mellett a magas hegyeken is honos; 10—15 ctm. hosszú halakat és békákat 

 is megfog. Nem érdektelen e kis állatot a tisztavizű patakokban az apró 

 halak közt látni. — Megeszi a halikrát, a vízi és másnemű bogarakat. Ezt 

 az egy cziczkányfajt mondhatjuk károsnak. A fogságban jobban megmarad 

 mint a többiek. 



12. Sorcx pygmaeus Pali. (törpe cziczkány). E fajt a hegyek között én 

 fedeztem fel Oravkán 1S79-l)en. Egy közel fekvő erdő szélén beásott faze- 

 kakban fogtam egynehányat. Csak késő öszszel s nem minden évben jelenik 

 meg e vidéken ; Zubereczen még egyet sem találtam. 



13. Sorex alpinus Schinz. (havasi cziczkány). E vidéken gyakoribb 

 mint az előbbi ; elterjedése is nagyobb. A fenyvesekben a nagy fák gyökerei 

 között, vagy a szel ledöntötte fák alatt a nap minden szakában, nyáron és 

 télen is látható. A hideget jobban állja mint a többiek. Fiatalokat májusban 

 és augusztusban találtam ; sokkal sötétebbek mint az öregek ; farkuk hossza 

 is igen változó. 



14. Sorex vidgnris L. (erdei cziczkány). Ez a leggyakoribb faj; ottho- 

 nos a falvakljan, a zabföldeken, a nedves réten és a piuczékben is ; a Eohá- 

 cson mintegy 2000 méter magasságban találtam. Főeledele rovarok, de meg- 

 birkózik a kisebb gerinczesekkel, sőt megrágcsálja a dögöt is. Nappal 

 ritkábban látható mint az eddig felsoroltak. Párosodásának tavaszkor igen 

 korán kell megtörténni, mert egy fészekben, mely mohhal erősen kevert juh- 

 trágyában volt, már márczius végén 7 darab újszülöttet találtam, melyek 

 4 hét alatt teljesen felnőttek. Gyakran október végén is kaptam még fiatalo- 

 kat, melyek sokkal világosabb színűek mint az öregek. 



15. Crocidura aranea Wagn. (házi cziczkány). A magas hegyeken 

 hiányzik s e vidéken a lakásokban is sokkal ritkább mint más fajok. 



A ragadozók (Carnivora) száma az utolsó 10 — 15 év folyamán az egész 

 Tátrában megapadt, a mit részint a nagy mértékben es széltében alkalmazott 

 strychnin-nek, részint az erdők ritkításának, az újal)bkori vadászfegyverek- 

 nek és a fejökre kitűzött pénzjutalmaknak lehet tulajdonítani. A Tátrában 

 nincs már farkas és nincs nag}' holló ; ellenben a hiúz, melyet már csak 

 hiréből ismertek, sokkal gyakoribb mint az azelőtti években ; a medve is 

 elszaporodott. — A fajok közül a következőket jegyeztem fel : 



16. Ursus ardos L. (barna medve). Majdnem mindenütt közönséges. 

 Némely esztendőben a szarvasmarhái )an és a zabföldeken tetemes kárt okoz ; 

 a zergékre és őzekre is vadászgat. 



17. Meks taxas Pall, (borz, tótul Bors). Az előhegyeken, a lombos erdő 

 táján ; ritka ; a nép kevéssé ismeri. 



