van. Ha csak kényszerítve nincs, vagy valami dög nem csábítja, 1500 méter 

 magasan túl soha sem megy. Több színl)eli változaton kívül albínók is elő- 

 fordulnak. 



27. Felis catus L. (vadmacska). Az itteni nép nem ismeri. Mintegy 

 14 évvel ezelőtt, midőn Oravkán még jó bükkös volt, május havában 2 köly- 

 köt találtam, de azóta nyomát se láttam. 



28. Felis lynx L. (hiúz, lengyelül By s). E vidéken csak újabb időben 

 ismerik, bár öreg zergevadászok említik is. Körülbelül 5 — G év óta azonban, 

 mióta a javorinai birtokot (a Tátra keleti végében, Szepes megyében) 

 HoHENLOHE hcrczeg vette meg és Mnrányban nagyszerű vadaskertet alapí- 

 tott, s a zárt nagy erdőterület igen alkalmas tartózkodáshelyök lett a ragado- 

 zóknak, azóta tanyáz itt és szaporodik a hiúz is. Csapóvasban már többet 

 fogtak.* Innen, rendesen tavaszkor, a magasabb hegyi vidékekre is ellátogat 

 és az őzekben igen nagy kárt okoz. Ez év (1886) május havában a Babiago- 

 rán Árvában ejtettek el egy hiúzt, mely 1'18 méter hosszú, 0*G2 méter ma- 

 gas volt. 



Sok tekintetben érdekes a rágcsálók (Eosores) rendje, a mennyiben 

 egyrészt igazi havasi állatok (Arctomys marmota L.) is vannak közöttük, 

 másrészt tetemes magasságban sikerült közülök oly fajokat is találnom, 

 melyeket azelőtt határozottan síkföldi állatoknak tartottak (Sminthus vagus 

 Pall.). Az elsorolandó fajokon kívül vannak egyes Arvicolá-k, melyeket eddig 

 biztosan meghatároznom nem sikerült.** A meghatározott fajok ím ezek : 



29. Sciurus vulgaris L. (mókus, tótul Viverico). Közönséges ; de nem 

 minden esztendőben. A magvakon kívül megeszi a madártojást is ; sőt fel- 

 dúlja a fészket is a fiókokkal együtt — persze csak pajzánságból. Hogy fiait 

 egyik fészekből a másikba a bolháktól való megszabadulás czeljából czipel- 

 geti, magam is állíthatom. 



30. Arctomys marmota Schreb. (marmota, mormotér, tótul Hwizdar, 

 lengyelül Swistak). Mint igazi havasi állat, nem keresi az erdőt, se a ligetet, 

 hanem a kopár sziklaormokat, görgetegeket, a melyek közelében gyér növény- 

 zet terem ; nevezetesen a hegyek déli és délkeleti oldalán ; az északi oldalt, s 

 részben a nyugotit íb kerüli. Mikor vonul a szabadban téli lakásába, s mikor 

 hagyja el, nehezen lehet megállapítani. Október második felében már rende- 

 sen alszik, bár lakását olykor késő őszszel is nyitva, s nyomait néha a havon 

 is meg lehet találni. — Az emberek a húsát megeszik és zsírját orvosságul 

 használják, azért késő őszszel egész családokat kiirtanak ; a Tátra északi 



* V. ö. LovASSY SÁNDOR, A liíúz Magyarorszáe^on. (Természettudományi Közi. 

 IX. k. 383. 1.) 



''■"■'■ Lehetséges, hogy köztük vau az Arvicola Sárii De Seti/s is, melyet L. H. 

 Jeitteles írt le Árva megyéből (Verh. d. zool.-bot. Gesellschaft in Wien XXV. kö- 

 tet 1875.). 



